АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 640/9045/17

провадження № 22-ц/790/475/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кіся П.В.

розглянув в порядку письмового провадження в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року, головуючого першої інстанції судді Зуб Г.А. у справі № 640/9045/17 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», ОСОБА_4 про визнання умов договору поруки недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк»), ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки №004Ф-ІК-9/р1 від 14.05.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14.05.2008 року між позивачем та ВАТ ВТБ Банк (правонаступником якого є відповідач ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №004Ф-ІК-9/р1. Згідно умов договору позивач поручився перед ПАТ «ВТБ Банк» за виконання ОСОБА_4 обов'язків за кредитним договором №007Ф-ІК-9 від 14.05.2008 року.

Також, відповідно до умов даного договору, а саме пункту 1 встановлено, що поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором №007Ф-ІК-9 від 14.05.2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч., що збільшують основне зобов'язання). Зазначене положення договору, на думку позивача, є несправедливим в розумінні законодавства України «Про захист прав споживачів», оскільки договір поруки не містить строку дії договору, порядку зміни і припинення дії договору, що також є підставою для визнання договору поруки недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що погодитись з висновком суду стосовно того, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються до даних правовідносин не можна, оскільки укладення договору поруки між позивачем та відповідачем суперечить актам цивільного законодавства, зокрема Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і таким чином договорі поруки має бути недійсним.

Окрім цього, зазначає, що всупереч зазначеного закону договір поруки не містить обов'язкових умов, а саме строку дії договору, порядку зміни і припинення дії договору.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору поруки між сторонами було досягнуто згоди з усіх питань та досягнуто згоди на їх укладення, про що свідчать підписи сторін.

Судова колегія погоджується з висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2008 року між позивачем та ВАТ ВТБ Банк (правонаступником якого є відповідач ПАТ «ВТБ Банк») було укладено договір поруки №004Ф-ІК-9/р1, відповідно до умов якого поручитель поручився перед Банком за виконання ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором №007Ф-ІК-9 від 14.05.2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч., що збільшують основне зобов'язання).

Згідно із ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Судом було вірно зазначено, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні відносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи при укладенні договору поруки ПАТ «ВТБ Банк» зазначив у договорі всі істотні умови договору, а ОСОБА_2 був належним чином ознайомлений з усіма умовами та за власним волевиявленням прийняв пропозицію, і як наслідок підписав договір поруки та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позивача прийняти ці умови на вкрай не вигідних для себе умовах.

Аналіх норм параграфу 3 глави 49 ЦК України дає підстави вважати, що строк дії поруки може бути не зазначений у договорі.

У цьому випадку строк дії поруки пов'язано зі строком дії основного зобов'язання яке забезпечене порукою.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10.04.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

П.В. Кісь