ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2742/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленко В.В.

при секретарі Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» про захист честі, гідності, а також ділової репутації та спростування недостовірних даних,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» (далі по тексту - відповідач 2, ТОВ «Видавничий дім «МЕДІА-ДК») про захист честі, гідності, а також ділової репутації та спростування недостовірних даних.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтернет-виданні «Новое время» на сайті http://nv.ua/ було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1, автором якої зазначено ОСОБА_3 (відповідач-1). Стаття доступна широкому загалучитачів у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 Так, стаття містить, на думку позивача, безпідставніствердні, а не оціночні, вислови такого змісту: «Активісти з числа студентів КНУ намагалися боротися з розгулом корупції в їх рідному університеті. Однак у відповідь адміністрація їх відраховувала. Найбільший удар припав на філософський факультет, чиї студенти-політологи вирішили не закривати очі на те, що відбувається в їхньому навчальному закладі, об'єднавшись в ініціативи Шевапіл і КНУ Протест. За результатами зимової сесії 2016-2017 навчального року з філософського факультету за активізм були відраховані 22 людини. Одним з відрахованих виявився студент 3-го курсу ОСОБА_5. "ОСОБА_7 сказали, що ми проплачені нашим деканом ОСОБА_2, який конкурував з ним за посаду ректора на виборах 2015-го, - розповідає ОСОБА_5 в розмові з НВ. - Щоб не накликати на себе гнів ректора, ОСОБА_2 вирішив нас відрахувати". Формальним приводом для відрахування були незадовільні оцінки на іспитах…»

Позивач стверджує, що зазначена фактична інформація є недостовірною, а ЗМІ і журналіст не перевірили неправдиву інформацію, яку вони поширювали, що були зобов'язані зробити в силу закону. Нагальної, суспільної необхідності нехтувати своїм обов'язком не вбачається. Опублікування такої інформації принижує його гідність та честь, а також порочить його ділову репутацію, як очільника одного з провідних факультетів Київського національного університету імені Тараса Шевченка, тим самим йому завдано моральну шкоду. Стаття ОСОБА_3 стала потужним ударом по його гідності та честі, а його виклад недостовірних та неперевірених фактів завдає нищівної шкоди діловій репутації як позивача так і очолюваного ним філософського факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка та загалом всьому університету.

В позовних вимогах просить суд визнати недостовірною інформацію, викладенуу статті ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на сайті http://nv.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема такі вислови: «Активісти з числа студентів КНУ намагалися боротися з розгулом корупції в їх рідному університеті. Однак у відповідь адміністрація їх відраховувала. Найбільший удар припав на філософський факультет, чиї студенти-політологи вирішили не закривати очі на те, що відбувається в їхньому навчальному закладі, об'єднавшись в ініціативи Шевапіл і КНУ Протест. За результатами зимової сесії 2016-2017 навчального року з філософського факультету за активізм були відраховані 22 людини. Одним з відрахованих виявився студент 3-го курсу ОСОБА_5. "ОСОБА_7 сказали, що ми проплачені нашим деканом ОСОБА_2, який конкурував з ним за посаду ректора на виборах 2015-го, - розповідає ОСОБА_5 в розмові з НВ. - Щоб не накликати на себе гнів ректора, ОСОБА_2 вирішив нас відрахувати". Формальним приводом для відрахування були незадовільні оцінки на іспитах…», а також зобов'язати відповідачів протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили опублікувати на сайті http://nv.ua текст зі спростуванням даної інформації.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених підстав у позові, просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідачі не з'явилися, повідомлені у встановленому законом порядку, причини не явки суду не відомі.

За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.

Ухвалою суду від 14 листопада 2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 12.12.2017 року о «12» год. «00» хвил. (а.с. 32).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами статтей 32, 34, 68 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту - Постанова), говорить, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З матеріалів справи вбачається, що спірна стаття під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1 була опублікована в інтернет-виданні «Новое время» на сайті http://nv.ua/. Стаття доступна широкому загалу читачів у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13-17).

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 81 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Під час розгляду справи представником позивача доведено і це підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що зазначені у статті обставини щодо діяльності ОСОБА_2 як декана філософського факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка не відповідають дійсності.

Оскільки відповідачі не надали суду доказів, що викладена у статті інформація є правдивою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначає, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та

доведенню їх правдивості.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об'єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об'єктивною, не залежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Як вбачається з тексту статті, її автор стверджує факти, час та місце їх вчинення, а також звинувачення на адресу позивача. При цьому характер викладу інформації у статті не містить мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири тощо), які б свідчили про припущення автора або його особисту оцінку викладеної інформації.

Отже, викладений у статті матеріал є фактичними твердженнями, які підлягають спростуванню, оскільки їх можливо перевірити, а не оціночними судженнями, тому є недостовірними.

Статтями 3, 68 Конституції України та статтями 201, 270, 297 Цивільного кодексу України визначено, що право на повагу до гідності та честі, недоторканність ділової репутації відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, що забезпечують соціальне буття фізичної особи, визнаються недоторканними і такими, що є найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію», інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до п. 4 Постанови, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається не достовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

У відповідності до п. 15 Постанови, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, не етична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку суду, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вище зазначені положення законодавства та наведені факти свідчать, що інформація, висвітлена та поширена відповідачами, є негативною, недостовірною і такою, що порушує немайнові права позивача, завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації.

У пункті 15 Постанови зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Комплексний аналіз наведених положень законодавства та наведених вище фактів і обґрунтувань, підтверджує вчинення відповідачами правопорушення по відношенню до позивача, а саме поширення про нього недостовірної інформації, що порушує немайнові права, завдає шкоди гідності, честі та діловій репутації.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, матеріали справи не містять доказів на спростовання доводів позивача.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 280,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 275, 277-278 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст.4 ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 280, 281, 289, 352, 354, 355, п.15.5) Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» про захист честі, гідності, а також ділової репутації та спростування недостовірних даних - задовольнити.

Визнати відомості викладені ІНФОРМАЦІЯ_3 в інтернет-виданні «Новое время» на сайтіhttp://nv.ua/у статті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1, викладена у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, автор ОСОБА_3, зокрема такі вислови: «Активісти з числа студентів КНУ намагалися боротися з розгулом корупції в їх рідному університеті. Однак у відповідь адміністрація їх відраховувала. Найбільший удар припав на філософський факультет, чиї студенти-політологи вирішили не закривати очі на те, що відбувається в їхньому навчальному закладі, об'єднавшись в ініціативи Шевапіл і КНУ Протест. За результатами зимової сесії 2016-2017 навчального року з філософського факультету за активізм були відраховані 22 людини. Одним з відрахованих виявився студент 3-го курсу ОСОБА_5. "ОСОБА_7 сказали, що ми проплачені нашим деканом ОСОБА_2, який конкурував з ним за посаду ректора на виборах 2015-го, - розповідає ОСОБА_5 в розмові з НВ. - Щоб не накликати на себе гнів ректора, ОСОБА_2 вирішив нас відрахувати". Формальним приводом для відрахування були незадовільні оцінки на іспитах…» недостовірними.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування на сайті http://nv.ua тесту наступного змісту. «Спростування. Повідомляємо, що інформація, висвітлена у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на сайті http://nv.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, такого змісту «Активісти з числа студентів КНУ намагалися боротися з розгулом корупції в їх рідному університеті. Однак у відповідь адміністрація їх відраховувала. Найбільший удар припав на філософський факультет, чиї студенти-політологи вирішили не закривати очі на те, що відбувається в їхньому навчальному закладі, об'єднавшись в ініціативи Шевапіл і КНУ Протест. За результатами зимової сесії 2016-2017 навчального року з філософського факультету за активізм були відраховані 22 людини. Одним з відрахованих виявився студент 3-го курсу ОСОБА_5. "ОСОБА_7 сказали, що ми проплачені нашим деканом ОСОБА_2, який конкурував з ним за посаду ректора на виборах 2015-го, - розповідає ОСОБА_5 в розмові з НВ. - Щоб не накликати на себе гнів ректора, ОСОБА_2 вирішив нас відрахувати". Формальним приводом для відрахування були незадовільні оцінки на іспитах…» є недостовірною».

Стягнути з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «МЕДІА-ДК» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 діб з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: