Справа № 640/4707/18
УХВАЛА

(про забезпечення позову)

"19" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Шаповал Є.Б.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_1 (місцеперебування: АДРЕСА_1) про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито, та судове засідання призначено на 02.05.2018 року на 10 год. 30 хв.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову накласти арешт або заборону відчуження на нерухоме майно: ? частину 3-кімнатної квартири № 137, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 319-А, загальною площею 64,8 кв.м., реєстр. номер майна: 9671634, посилаючись, що позивачем було подано позов про поділ спільного майна подружжя, а саме вказаної квартири, а відповідач право власності позивача не визнає, а спірна квартира була придбана та оформлена одноособово на відповідача, а тому невжиття заходів може ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладення арешту на майно відповідача або забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову,

наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

На даний час нерухоме майно, що є предметом спору по даній справі, та на яке позивач просить накласти арешт або заборону відчуження перебуває у власності відповідача (про що свідчить надана Інформаційна довідка ), також позивач зазначає, що є підстави вважати, що дане майно, може бути відчужене відповідачем.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є визнання права особистої власності на ? частину спірної квартири, суд вважає вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на ? частину квартири, є співмірними із заявленими позовними вимогами, та вважає за необхідне в межах позовних вимог накласти заборону відчуження на ? частину спірної квартири, оскільки вбачається імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви позивача, а тому вона підлягає задоволенню частково, а саме в частині накладення заборони відчуження на ? частину квартири АДРЕСА_2, а в іншій частині заяви про накладення арешту суд вважає за доцільне відмовити у звязку з тим, що судом задоволено клопотання позивача про накладення заборони відчуження на ? частину спірного нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження на ? частину 3-кімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., реєстраційний номер майна: 9671634, яка належить на праві власності ОСОБА_2 до вирішення спору по суті.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Харківської області протягом 15 діб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач, адреса: АДРЕСА_4, і.н. НОМЕР_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач, адреса: АДРЕСА_5, і.н. НОМЕР_2.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання три роки.

Суддя Г.А. Зуб