Справа № №2-933/11
Провадження № 4-с/761/141/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Подоляні Ю.А.,

за участі:

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києві Байрамов Талят Рефатович, на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року, постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 16 січня 2018 року та постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2017 року, винесених в рамках виконавчого провадження № 52457986 з виконання виконавчого листа № 2-933/11, виданого 22 квітня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва, -

встановив:

07 лютого 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1, у якій просила суд визнати протиправною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києві Байрамова Талята Рефатовича про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року, скасувати постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2017 року, а також постанову про арешт коштів боржника від 16 січня 2018 року, винесених в рамках виконавчого провадження № 52457986 з виконання виконавчого листа № 2-933/11, виданого 22 квітня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Подану заяву обґрунтовує тим, що Шевченківським районним судом м. Києва від 22 квітня 2013 року було видано виконавчий лист на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 214 620,15 доларів США, що становить 1 719 107,40 грн., судовий збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього підлягає стягненню 1 720 927,40 грн. Вказаний виконавчий документ було неодноразово пред'явлено до виконання та повернуто стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки розшук майна боржника виявився безрезультатним. 04 жовтня 2016 року постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києві Байрамова Талята Рефатовича відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого листа. 08 грудня 2017 року постановою державного виконавця звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 16 січня 2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Заявник вважає вказані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки стягувач пред'явив виконавчий документ до виконання після спливу строку на пред'явлення його до примусового виконання, враховуючи, що неодноразове пред'явлення виконавчого документа до виконання перериває такий строк, однак, його відлік не починається спочатку після повернення виконавчого листа стягувачеві.

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану скаргу та просили суд її задовольнити.

Стягувач та державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києві Байрамов Талят Рефатович у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали скарги, суд встановив.

Шевченківським районним судом м. Києва від 22 квітня 2013 року було видано виконавчий лист на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 214 620,15 доларів США, що становить 1 719 107,40 грн., судовий збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього підлягає стягненню 1 720 927,40 грн.

На підставі вказаного виконавчого листа постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш Л.І. від 31 травня 2013 року відкрито виконавче провадження.

Разом з тим, через не виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, постановою від 23 червня 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 23 червня 2015 року, тобто на протязі року після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Стягувачем було повторно пред'явлено виконавчий документ до виконання і постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенком О.В. від 07 липня 2015 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-933/11, виданого 22 квітня 2013 року.

18 грудня 2015 року вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», через безрезультатність виконавчих дій, спрямованих на виконання виконавчого документа.

03 жовтня 2016 року ПАТ «КБ «Надра» знову звернулося до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого документу, і постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києві Байрамова Талята Рефатович від 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого листа.

08 грудня 2017 року у рамках виконавчого провадження № 52457986 постановою державного виконавця звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Крім того, постановою від 16 січня 2018 року накладено арешт на кошти боржника.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції яка діяла на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Тобто після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (Постанова Верховного суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 3-698гс16).

Враховуючим, що виконавчий лист було повернуто стягувачеві востаннє 18 грудня 2015 року, то строк пред'явлення виконавчого документа до виконання у відповідності до положень ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» становить один рік з дня його повернення, тобто до 18 грудня 2016 року.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року вбачається, що виконавчий документ подано до виконання 03 жовтня 2016 року, тобто у межах строку, встановленого законом.

За таких обставин, дії та рішення державного виконавця вчинені відповідно до закону та в межах наданих повноважень. Суд не може приймати обставину тривалого примусового виконання судового рішення, як підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження, при наявності у стягувача права на повторне пред'явлення виконавчого документу для виконання у межах строку, встановленого законом.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Європейський суд з прав людини у п. 43 рішення від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

Враховуючи, що виконавчий документ пред'явлено до виконання у межах строку, передбаченого ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», а саме на протязі одного року з дня останнього повернення виконавчого документа стягувачеві, суд не вбачає наявність порушень законодавства у діях державного виконавця з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2017 року та накладення арешту на майно боржника від 16 січня 2018 року у межах такого виконавчого провадження, а відтак подана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 129 Конституції України, ст.ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києві Байрамов Талят Рефатович, на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року, постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 16 січня 2018 року та постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 грудня 2017 року, винесених в рамках виконавчого провадження № 52457986 з виконання виконавчого листа № 2-933/11, виданого 22 квітня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17 квітня 2018 року.

Суддя: