Справа № 209/3407/17
Провадження № 2/209/307/18
29 березня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Герасимчук І.О.,
за участі представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову зазначила, що вона зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, є відповідальним наймачем квартири. Вказана квартира, яка складається із двох житлових кімнат, загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., була виділена їй на підставі ордеру на житлове приміщення № 40 від 22 лютого 1995 року, виданого виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради, згідно рішення № 35 від 22 лютого 1995 року. Крім неї, у квартирі також зареєстрований її син ОСОБА_3. В 2002 році відповідач, забравши всі свої особисті речі та документі, залишив спірну квартиру та виїхав за межі міста. Через деякий час син повідомив, що мешкає в Росії і не має наміру повертатися в Україну. З 2002 року відповідач не повертався до квартири і не мешкав в ній. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі з 2002 року підтверджується актом про непроживання від 10 листопада 2017 року. Вона не чинила відповідачу перешкоди у проживанні у спірній квартирі, і він не звертався із заявами до Дніпровського ВП з приводу перешкод у користуванні житлом. ОСОБА_3 не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку по квартирі, в звязку з чим надіслав їй довіреність із Росії, де мешкає 15 років, та копії особистих документів. Проте, вона не має можливості зняти відповідача з реєстраційного обліку по квартирі, оскільки необхідна його особиста присутність. Приїздити в Україну відповідач відмовляється. Протягом 15 років відповідач не проживає у спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі у підтриманні квартири у належному житловому стані. Вона виконує всі обовязки наймача житлового приміщення, але не може отримати житлову субсидію. Посилаючись на статті 71,72 ЖК України, вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, оскільки відсутній в ній більше ніж шість місяців без поважних причин.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявив та не подав відзив на позовну заяву.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився.
Від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації ОСОБА_4 до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника третьої особи - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, до структури якої входить відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності представника третьої особи та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Представник позивача ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклав зміст та підстави позовних вимог щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, допитаний як свідок згідно ст. 92 ЦПК України, суду пояснив, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані позивач та її син відповідач ОСОБА_3 З 2002 року відповідач у спірній квартирі не проживає. Спочатку він навчався в Москві, а після закінчення навчання залишився проживати в Росії та не збирається повертатися в Україну. Він, представник позивача, більше одного року проживає разом з ОСОБА_2 однією сімєю.
Вислухавши вступне слово позивача та третьої особи, пояснення свідка ОСОБА_5, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно цієї довідки, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідального наймача квартири ОСОБА_2.
Вказана квартира складається із двох житлових кімнат, загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м.
З 2002 року до теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується актом про непроживання від 10 листопада 2017 року, затвердженним начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 16).
Крім показань представника позивача, який був допитаний в судовому засіданні як свідок, факт непроживання відповідача в спірній квартирі з 2002 року до теперішнього часу підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка надала показання про те, що ОСОБА_2 є її подругою, а відповідач ОСОБА_3 є сином позивача. Вони проживали у двокімнатній квартирі на 5 му мікрорайоні, адресу вона знає візуально. У 2002 році ОСОБА_3 поїхав навчатися на повара в м. Зеленоград Московської області, де залишився проживати після закінчення навчання, працює поваром вищої кваліфікації в ресторані. Він одружився та мешкає у квартирі дружини в Російській Федерації. ОСОБА_2 зараз знаходиться у нього в гостях. Вона спілкувалася з позивачем та відповідачем по телефону та через Інтернет, і відповідач казав, що він згодний, щоб його зняли з реєстрації по спірній квартирі.
Відповідач ОСОБА_3 має вид на проживання іноземного громадянина у Російській Федерації (а.с.10-12), згодний, щоб він знятий з реєстраційного обліку по спірній квартирі, що підтверджується його нотаріально посвідченою на території Російської Федерації заявою від 23 жовтня 2017 року ( а.с. 19).
Крім того, згідно наданих позивачем квитанцій (а.с. 20-21), вона самостійно оплачує квартирну плату та комунальні послуги, що надаються до спірної квартири.
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору судом.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 відсутній в спірній квартирі понад шести місяців без поважних причин, а тому його належить визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_5.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 640, 00 грн. сплаченого судового збору
Повне судове рішення складено 07 квітня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.