Провадження номер 2-ав/243/1/2018
Справа номер 243/2079/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» квітня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хаустової Т.А.,

за участю: секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за Заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи: Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області про відновлення втраченого судового провадження у адміністративній справі № 2а-3227/2010р.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про відновлення втраченого судового провадження у адміністративній справі № 2а-3227/2010р., в обґрунтування якої зазначає, що згідно Постанови Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області від 20 грудня 2010 року по справі № 2а-3227/2010р. його позовні вимоги до Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради про стягнення недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації було задоволено частково. Визнано протиправними дії Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради по відмові йому у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки та 2007-2008 роки відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-Х11. Зобовязано Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплатити на його користь недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-Х11 за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 та 2007, 2008 роки в сумі 11636 (одинадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 50 копійок. Також, зобовязано Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплатити на його користь нараховану та невиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009, 2010 роки в сумі 200 (двісті) гривень та зобовязано Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплати на його користь нараховану та невиплачену одноразову компенсацію в сумі 189 (сто вісімдесят девять) гривень 60 копійок.

В Калінінському районному суді міста Горлівка він своєчасно отримав виконавчий лист та подав його до відповідного Відділу державної виконавчої служби.

До теперішнього часу Постанова суду не виконана та відповідні грошові кошти він не отримав.

Повернути оригінал виконавчого листа, для повторного звернення державної виконавчої служби він не може, оскільки виконавчий лист залишився у виконавчій службі на тимчасово окупованій території.

Для поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання дане провадження треба поновити.

На даний час він є тимчасово переміщеною особою та інвалідом другої групи та зареєструвався у місті Костянтинівка тільки у 2018 році.

Просить суд відновити справу, яка розглядалася Калінінським районним судом міста Горлівка Донецької області № 2а-3227/2010р. та яка була втрачена.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявився. 22 березня 2018 року надав суду Клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.9).

Представник Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області у судове засідання не зявився. Оголошення про виклик Управління у судове засідання було розміщене на офіційному веб-порталі Словянського міськрайонного суду Донецької області 19 березня 2018 року. Відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, з 19 березня 2018 року Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується Заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що Заява ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи: Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області про відновлення втраченого судового провадження у адміністративній справі № 2а-3227/2010р., підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

З поданої Заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що Постановою Калінінського районного суду міста Горлівка Донецької області від 20 грудня 2010 року по справі № 2а-3227/2010р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради про стягнення недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації було задоволено частково. Визнано протиправними дії Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради по відмові йому у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки та 2007-2008 роки відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-Х11. Зобовязано Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплатити на його користь недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-Х11 за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 та 2007, 2008 роки в сумі 11636 (одинадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 50 копійок. Також, зобовязано Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплатити на його користь нараховану та невиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009, 2010 роки в сумі 200 (двісті) гривень та зобовязано Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплати на його користь нараховану та невиплачену одноразову компенсацію в сумі 189 (сто вісімдесят девять) гривень 60 копійок (а.с.2-4).

Заявник ОСОБА_1 вказав, що подав до відповідного Відділу державної виконавчої служби виконавчі листи за вказаною Постановою, для виконання.

До теперішнього часу Постанова суду не виконана та відповідні грошові кошти він не отримав у звязку з проведенням на території міста Горлівка Донецької області антитерористичної операції.

Згідно повідомлення начальника Управління Державної Судової Адміністрації України в Донецькій області від 03 липня 2015 року приміщення Калінінського, Микитівського та Центрально-Міського районних судів м. Горлівки розташовані на окупованій території та захоплені незаконними озброєними формуваннями, представники яких перешкоджають передачі справ, які перебували у провадженні відповідних судів, через що немає можливості організувати передачу судових справ.

Указом в. о. Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції (АТО), яка станом на сьогоднішній день проводиться на території Донецької та Луганської областей, у тому числі в м. Горлівка Донецької області.

Цивільні справи, що перебували в архіві Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області, у звязку із дією розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року щодо зміни територіальної підсудності справ (зі змінами), на зберігання до Словянського міськрайонного суду Донецької області не надходили.

Згідно Довідки головного спеціаліста з інформаційних технологій Словянського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_2, ним був виконаний запит до бази автоматизованого документообігу загальних судів КП-Д3 Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області щодо отримання інформації по цивільній справі № 2а-3227/2010р. В результаті пошуку виявлено Рішення суду з позначкою про відправку до Єдиного реєстру судових рішень.

Відповідно до ст. 384 КАС України відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 385 КАС України передбачено, що особи, які мають право звертатися до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження. Втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 389 КАС України При розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

а) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

б) документи, надіслані (видані) адміністративним судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

в) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

г) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

ґ) відомості Єдиного державного реєстру судових рішень;

д) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

е) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд бере до уваги копію Постанови Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області у справі № 2а-3227/2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, наданої заявником.

Судом, з метою повного розгляду справи було здійснено спробу отримання з Єдиного державного реєстру судових рішень Постанови Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-3227/2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, та отримано відомості про наявність розміщення Постанови суду на даному ресурсі - № рішення 13102439.

Відповідно до ст. 389 КАС України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Суд на підставі даних, зазначених: в копії Постанови Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-3227/2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити перерахунок пенсії, вважає установленим зміст відновленого судового рішення в частині Постанови Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-3227/2010р., тому на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження в частині саме тексту Постанови по справі, оскільки заявником ОСОБА_1 було надано суду лише Постанову суду, яка у нього збереглася, інших доказів, на підставі яких суд міг би повністю відновити втрачене провадження, суду не надано.

Керуючись ст. 384-391 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи: Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області про відновлення втраченого судового провадження у адміністративній справі № 2а-3227/2010р. задовольнити частково.

Частково відновити втрачене судове провадження в частині змісту Постанови Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області у справі № 2а-3227/2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Горлівки про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити перерахунок пенсії.

Вважати встановленим зміст відновленої Постанови Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області у справі № 2а-3227/2010р. в наступній редакції: «

Справа №2а-3227/2010р.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року в місті Горлівка Донецької області

Калінінський районний суд міста Горлівка Донецької області у складі

головуючого судді Дундар І.О.

при секретарі Бушніной В.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горлівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради про стягнення недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

4 листопада 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він перебуває на обліку у відповідача з 2000 року по 5 травня 2010 року, має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії. Відповідно до Закону йому передбачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, з 13 травня 2010 року його визнано інвалідом 3 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. За Законом відповідач повинен був сплачувати допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в подальшому в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, як інваліду 3 групи. Відповідач допомогу сплачував, але не в повному обсязі. Просив визнати такі дії відповідача неправомірними та стягнути недоплату за 2000-2010 роки в сумі 19758 гривень 50 копійок. Крім того, Законом передбачена виплата одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, в чому йому відмовлено. Просив стягнути одноразову компенсацію в сумі 26640 гривень.

В судове засідання сторони не з»явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі (арк..спр.49, 50).

Представник відповідача в поданих до суду письмових запереченнях позов не визнав на підставі положень Конституції України,Бюджетного кодексу, Постанови Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року, Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік.

При розгляді справи судом були встановлено наступне.

Позивач учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії з 5 травня 2010 року (арк.спр.14), з 26 квітня 2010 року є інвалідом 3 групи (арк.спр.15), перебуває на обліку в Калінінському управлінні праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради Донецької області як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії (арк.спр.11), у звязку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі ст.48 зазначеного Закону - учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідам 3 групи 1 категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі чотири мінімальних заробітних плати, 2 категорії в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, ст.63 фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачу допомога на оздоровлення з боку відповідача була сплачена 27 серпня 2004 року за 2000 рік в сумі 26 гривень 70 копійок, за 2001 рік в сумі 26 гривень 70 копійок, за 2002 рік в сумі 26 гривень 70 копійок, 18 березня 2004 року за 2003 рік в сумі 26 гривень 70 копійок, 17 грудня 2004 року за 2004 рік в сумі 26 гривень 70 копійок, 11 жовтня 2005 року за 2005 рік в сумі 100 гривень, 12 липня 2006 року за 2006 рік в сумі 100 гривень, 15 червня 2007 року за 2007 рік в сумі 100 гривень, 16 грудня 2008 року за 2008 рік в сумі 100 гривень (арк.спр.11).

Позивач не погодився з розміром виплаченої допомоги, про що повідомив відповідача в поданій заяві, на що отримав відмову в проведенні перерахунку виплаченої допомоги (арк.спр.5-8).

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався Постановою Верховної Ради України від 20 лютого 1996 року №49/96 та Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою розмір такої допомоги встановлений для 2 категорії в сумі 26 гривень 70 копійок, а з 2005 року постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою розмір такої допомоги встановлений для 2 категорії в сумі 100 гривень.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, в тому числі, органів державної влади.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязани діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стаття 67 ч.1 даного Закону передбачає, що конкретні розміри всіх доплат і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Таким чином, даний Закон не уповноважував Кабінет Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій і допомоги, змінювати розмір допомоги на оздоровлення, встановлений Законом. Але, всупереч положенням Закону, який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну розміру мінімальної заробітної плати на час здійснення виплати, Кабінет Міністрів встановив конкретні розміри допомоги в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.8 Конституції України в України визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу відповідно до п.2 Указу Президента України „Про єдиний державний реєстр нормативних актів від 27 червня 1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Таким чином, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами відповідно до положень ч.4ст.9 КАС України при вирішенні даного спору підлягають застосуванню ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закони України в частині встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2000-2005, 2007 роки, а не вищевказані Постанови Кабінету Міністрів України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачу в 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 роках в меншому розмірі, ніж передбаченого Законом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Виплату відповідачем позивачу допомоги на оздоровлення за 2007 рік в сумі 100 гривень також слід визнати неправомірною з наступних підстав.

Представник Калінінського управління праці та соціального захисту населення, обґрунтовуючи правомірність виплати допомоги за 2007 рік, посилався на Закон України „Про Державний бюджет України на 2007 рік та відповідну Постанову Кабінету Міністрів.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року визнані неконституційними положення п.30 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, якою зупинено в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини четвертої, частини сьомої статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вищевказане Рішення Конституційного Суду має преюдиціальне значення для суду загальної юрисдикції при розгляді позову у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Також слід визнати неправомірною виплату допомоги на оздоровлення позивачу за 2008 рік в сумі 100 гривень з наступних підстав.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" пунктом 28 Розділу 2 були внесені зміни до ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), в тому числі: положення пункту 28 розділу 2 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Вищевказане Рішення Конституційного Суду має преюдиціальне значення для суду загальної юрисдикції при розгляді позову у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачу в 2008 році в меншому розмірі, ніж передбаченого Законом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом з тим, відсутні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2006 рік, оскільки дія абзацу четвертого частини четвертої ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати на 2006 рік, згідно із п.37 ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік, який до теперішнього часу не визнаний неконституційним Конституційним Судом України.

Також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірною відмови відповідача в перерахуванні допомоги на оздоровлення позивачу за 2009 та 2010 роки з наступних підстав.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року було надано право Кабінету Міністрів України в 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно дол. Законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дана норма Закону не визнавалась неконституційною і є чинною.

Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року було надано право Кабінету Міністрів України в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно дол. Законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дана норма Закону не визнавалась неконституційною і є чинною.

Виходячи з викладеного, відповідач правомірно нарахував позивачу допомогу на оздоровлення в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме як ліквідатору 2 категорії в сумі 100 гривень кожного року.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Належить визнати протиправними дії Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради по відмові у виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки та 2007-2008 роки відповідно до вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і з нього за рахунок державного бюджету належить стягнути на користь позивача недоотриману суму допомоги на оздоровлення за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 та 2007, 2008 роки, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати.

На момент виплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2000-2005, 2007-2008 роки були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати березень-серпень 2004 року 205 гривень (Закон України „Про Державний бюджет України на 2004 рік), 17 грудня 2004 року - 237 гривень (Закон України „Про Державний бюджет України на 2004 рік), 11 жовтня 2005 року 332 гривні (Закон України „Про Державний бюджет України на 2005 рік), 15 червня 2007 року 420 гривень (Закон України „Про Державний бюджет України на 2007 рік), 16 грудня 2008 року 605 гривень (Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України").

Таким чином розмір недоплаченої допомоги на оздоровлення у позивача складе в загальній сумі 11636 гривень 50 копійок із наступного розрахунку:

2000 рік 205 * 5 - 26,70 = 998,30 гривень, де 205 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати - серпень 2004 року, 26,70 сума виплаченої допомоги на оздоровлення;

2001 рік 205 * 5 - 26,70 = 998,30 гривень, де 205 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати - серпень 2004 року, 26,70 сума виплаченої допомоги на оздоровлення;

2002 рік 205 * 5 - 26,70 = 998,30 гривень, де 205 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати - серпень 2004 року, 26,70 сума виплаченої допомоги на оздоровлення;

2003 рік 205 * 5 - 26,70 = 998,30 гривень, де 205 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати - березень 2004 року, 26,70 сума виплаченої допомоги на оздоровлення;

2004 рік 237 * 5 26,70 = 1158,30 гривень, де 237 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати - грудень 2004 року, 26,70 сума виплаченої допомоги на оздоровлення; 2005 рік 332 * 5 100 = 1560 гривень, де 332 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати - жовтень 2005 року, 100 сума виплаченої допомоги на оздоровлення;

2007 рік 420 * 5 100 = 2000 гривень, де 420 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати червень 2007 року, 100 сума виплаченої допомоги на оздоровлення;

2008 рік 605 * 5 100 = 2925 гривень, де 605 - розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати грудень 2008 року, 100 сума виплаченої допомоги на оздоровлення;

Виходячи з викладеного, відповідача належить зобов»язати сплатити на користь позивача допомогу на оздоровлення за 2000-2005 роки та 2007-2008 роки відповідно до вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати в сумі 11636 гривень 50 копійок.

Крім того, відповідача належить зобов»язати сплатити на користь позивача допомогу на оздоровлення за 2009- 2010 роки в загальній сумі 200 гривень (нарахована та не сплачена відповідачем допомога на оздоровлення в 2009 2010 роках).

В частині стягнення одноразової компенсації.

Дійсно, Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст..48 передбачено право учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, на отримання одноразової компенсації в таких розмірах інвалідам 3 групи 30 мінімальних заробітних плат.

Але статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року було надано право Кабінету Міністрів України в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно дол. Законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Дана норма Закону не визнавалась неконституційною і є чинною.

Таким чином відповідач правомірно нарахував позивачу одноразову компенсацію в сумі 189 гривень 60 копійок, тобто розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26 липня 1996 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки дана сума не була виплачена позивачу відповідача належить зобов»язати сплатити на користь позивача в рахунок одноразової компенсації 189 гривень 60 копійок.

На підставі ст.19 Конституції України, ст.ст.48, 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.89 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік, ст.83 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік, ст.76 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, статті 59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік, статті 70 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік, керуючись ст.ст.8-12, 99, 100, 158-161, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради про стягнення недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Калінінського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради по відмові у виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2005 роки та 2007-2008 роки відповідно до вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-Х11.

Зобов»язати Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до вимог статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-Х11 за 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005 та 2007, 2008 роки в сумі 11636 (одинадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 50 копійок.

Зобов»язати Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплатити на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009, 2010 роки в сумі 200 (двісті) гривень.

Зобов»язати Калінінське управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради за рахунок державного бюджету сплатити на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену одноразову компенсацію в сумі 189 (сто вісімдесят дев»ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Калінінський районний суд м.Горлівка протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України з дня отримання копії постанови.

Суддя. ».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвалу суду постановлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3.