АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 2-237/10

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Печерського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Москаленко К.О. 28 вересня 2017 року о 16:52 год. у м. Києві, дата складання повного тексту не зазначена, у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера Івана Миколайовича від 22.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 41840425,

В С Т А Н О В И В

Заявник звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України КошкераІ.М. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №41840425 від 22.12.2016, незаконними та скасувати вказану постанову.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що старшим державним виконавцем безпідставно вирішено закінчити виконавче провадження у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_3, оскільки після смерті боржника до правонаступників переходять усі його права та обов'язки, окрім тих, що були нерозривно пов'язані з особою боржника. Також зазначив, що визначені правовідносини допускають правонаступництво, а тому виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» підлягає зупиненню, а не закінченню. За вказаних обставин заявник звернувся до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2017 скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера ІванаМиколайовича від 22.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 41840425 - задоволено.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/2876/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера Івана Миколайовича, в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №41840425 від 22.12.2016.

Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера Івана Миколайовича від 22.12.2016 про закінчення виконавчого провадження №41840425.

Не погодився із зазначеною ухвалою Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, його представником подано апеляційну скаргу, в якій вони посилаються на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки вона постановлена у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, неправильною оцінкою наданих доказів і встановлених юридичних фактів. Представник Департаменту вказує на те, що державним виконавцем було вжито всіх заходів щодо встановлення спадкоємців, однак до відділу надійшла відповідь з Першої київської державної нотаріальної контори про те, що станом на 01.11.2016 із заявами про видачу спадщини до майна померлого ОСОБА_3 ніхто не звертався та свідоцтво про право на спадщину не видавалося. А тому на підставі п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 22.12.2016 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 41840425. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою в задоволенні скарги відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Сбербанк» посилається на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2017 у справі №757/16458/17-ц, яким визнано відумерлою спадщину, відкриту внаслідок смерті ОСОБА_3, та передано її у власність територіальної громади міста Києва, в особі Київської міської ради. Також зазначає про рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2014 у справі №757/4166/13-ц, яким встановлений факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 На думку представника, даними рішеннями судів чітко встановлено коло процесуальних правонаступників ОСОБА_3, що підтверджує незаконність прийнятого державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку зі смертю боржника. На підставі викладеного вважає, що правових підстав для задоволення апеляційної скарги немає та просить відмовити в її задоволенні.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу ХIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні представник ПАТ «Сбербанк» - КиричукР.П. заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, просив про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Інші учасники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Сбербанк», перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гречухом О.Я. від 03.02.2014 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-237/10, виданого 10.10.2013 Печерським районним судом м. Києва про погашення заборгованості Приватного підприємства «Лекс» перед Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» за договором №70-В/07 про відкриття кредитної лінії від 26.03.2007, що виникла станом на 16.08.2010, в сумі 12031800 доларів США (що складало 94930902 грн. 00 коп.) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2017, укладеним між ЗАТ «Банк НРБ» і ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим за №з-2794, а саме - належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 238,5 кв.м., жилою площею 126,8 кв.м. з встановленням початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації - 2371000 доларів США та способу реалізації - шляхом продажу з прилюдних торгів /т.9 а.с.9,28/.

Боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.01.2016 виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві /т.9 а.с.10/.

У вимозі від 30.09.2016 державний виконавець просив Першу київську державну нотаріальну контору повідомити про спадкоємців /т.9 а.с.53/.

З листа Першої Київської державної нотаріальної контори від 10.11.2016 вбачається, що три спадкоємці відмовились від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, інші спадкоємці не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавались /т.9 а.с.54/.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І.М. від 22.12.2016 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-237/10, виданого 10.12.2013 Печерським районним судом м. Києва, на підставі п. 3 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі смертю боржника /т.9 а.с.13,55/.

Задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, а тому закриття виконавчого провадження № ВП 41840425 з примусового виконання виконавчого листа №2-237/10 є неправомірним, а вказана постанова передчасною, внаслідок чого підлягає скасуванню. Оскільки про смерть боржника ОСОБА_3 державному виконавцю стало відомо до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, то суд вважав наявними підстави застосування п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 щодо зупинення провадження.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Так, в силу п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 відбулось 05.10.2016.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

В порядку ч. 2 ст. 39 цього Закону виконавче провадження у випадках передбачених п. 1 ст. 37 цього Закону зупиняться до визначення правонаступників боржника.

Положеннями ч. 1 ст. 39 також визначено, що постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1-17 ч. 1 ст. З7 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача або боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництво.

Враховуючи, що державний виконавець був обізнаний про смерть боржника до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, що підтверджується здійсненою ним вимогою від 30.09.2016, то в силу п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 він зобов'язаний був зупинити виконавче провадження до визначення правонаступників, так як встановлені судом правовідносини є майновими і, відповідно, допускають правонаступництво.

В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 відсутні були також підстави для закриття виконавчого провадження. А отже порушення державним виконавцем положень ст.ст. 37,39 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 призвело до порушення прав стягувача.

До того ж, в порядку ст. 1277,1281,1282 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, в тому числі боржника у зобов'язанні, він замінюється правонаступником.

Доводи апеляційної скарги про відсутність спадкоємців боржника не можуть бути прийняті до уваги суду з огляду на положення ст. 1277 ЦК України, які передбачають порядок визнання спадщини відумерлою і обов'язок територіальної громади, яка стала власником відумерлого майна, задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що були заявлені в порядку встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, хоча і є недостатньо вмотивованою, проте відповідає обставинам справи, зібраним доказам, вимогам закону, і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 13.04.2018.