Справа № 462/2173/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Залізничний районний у м.Львові Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що він проживав з сім'єю в м. Євпаторія пров. Тимирязева ,6 АР Крим, також з 14 серпня 2009 року перебуває у шлюбі з громадянкою ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, є внутрішньо переміщеною особою , зареєстрований у м. Львові. Від шлюбу в м.Євпаторія 22 квітня 2014 року народилась донька ОСОБА_3 . 30 квітня 2014 року була проведена державна реєстрація народження дитини у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції АР Крим, про що був складений відповідний актовий запис №401 та видано свідоцтво про народження 1-АП N2318546. В зв'язку з анексією АР Крим перестали діяти державні органи України та його і дружину зобов'язали одержати інше свідоцтво про народження дитини , яке було видано 06 грудня 2014 року 1-АЯ 0035 Євпаторійським міським відділом запису актів цивільного стану Департменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим, Російська Федерація , а видане свідоцтво про народження доньки 1-АП №318546 анульовано . Просить суд встановити факт народження ОСОБА_3 ,яка народилась 22 квітня 2014 року в м. Євпаторія АР Крим , Україна, зазначивши батьків : батько- Сєльський ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України , мати - ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зьявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив вимоги задовольнити.

Заінтересована особа Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, причини неявки суду невідомі, надав клопотання про розгляд справи без їх участі, заперечень проти заявлених вимог не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Згідно ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження дитини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5, зареєстрували шлюб 14 серпня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 14 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис №459 Відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про шлюб.

З копії свідоцтва про народження, вбачається, що 22 квітня 2014 року народилась ОСОБА_3, місце народження Україна, Автономна Республіка Крим, м.Євпаторія, про що 30 квітня 2014 року складено відповідний актовий запис №401. Батьки : батько ОСОБА_1, громадянин України, мати ОСОБА_2, громадянка України, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим. Свідоцтво видано 30 квітня 2014 року , серія 1-АП №318546.

Суду у якості доказу також надано медичне свідоцтво про народження №469 видане КЗ «Пологий Будинок» м.Євпаторія, згідно до якого у гр. ОСОБА_2 народилась дитина 22 квітня 2014р. о 23.50год., дівчинка, вага 3400г.

Згідно до довідки від 21 березня 2018 року № заявник ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації м.Євпаторія.

З копії Витягу з Державного реєстру актів громадянського стану про народження для виплати допомоги про народження дитини від 30 квітня 2014 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, вбачається, що витяг виданий без використання реєстру відсутній звязок з сервером, ОСОБА_3 народилась 22 квітня 2014 року , відомості про батьків : батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_2, актовий запис про народження 401 , дата складення 30 квітня 2014 р.

Крім того, у якості доказу надана копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого 6 грудня 2014 року на бланку Російської Федерації, з тими самими відомостями .

При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових прав заявника та дитини, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням медичного свідоцтва про народження, виданого закладом охорони здоровья, свідоцтва про народження , приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно до абз.2 п.18 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації народження на території України є обєктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, його дитина, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст..315,315 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Залізничний районний у м.Львові Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3 , яка народилась 22 квітня 2014 року в м. Євпаторія АР Крим, Україна, батьки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова протягом десяти днів , з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.М.Румілова