Справа № 336/3721/17
Пр. № 2/ 336/129/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Аксьонової О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові зазначає, що 16 вересня 2014 року померла її мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок 5 по вул. Камянодробильна в м. Запоріжжя. Вона не знала що вказаний будинок належав матері, та взагалі що після її смерті відкрилася спадщина на якесь майно. Лише у травні 2017р. їй випадково стало відомо, що зазначений будинок може бути нею успадкований. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, до якої вона звернулася для отримання спадщини, було надано письмове розяснення, що їй необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що причини пропуску строку прийняття спадщини, передбаченого законодавством, є поважними. Спору про спадкування не має, спадщина не визнана відумерлою, вона є єдиним спадкоємцем. Просить визначити їй додатковий строк у три місяці з моменту набрання судовим рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, яка відкрилася 16 вересня 2014р.

У ході судового слухання справи за клопотанням позивача та її представника первісного відповідача Запорізьку міську раду замінено на належного відповідача - ОСОБА_2, який є спадкоємцем за законом спірного майна, про що постановлена Ухвала суду від 16.01.2018р. (а.с. 84).

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просить позов задовольнити в повному обсязі

Відповідач у судовому засіданні, яке відбулося 12.02.2018р., позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав письмову заяву (а.с.93) , в подальшому також підтримав подану ним заяву, просив позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до матеріалів справи наданих доказів, судом встановлено, що 16 вересня 2014 року померла ОСОБА_6, про що видано Свідоцтво про смерть серії І- ЖС № 307899 ( а.с.7).

Позивач в підтвердження того, що вона є донькою померлої та спадкоємцем першої черги надала до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії І-ЖС № 266823, свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС №455340 ( а.с.4-6).

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Позивач у судовому засідані зазначала, що проживала разом з померлою матірю та доглядала за нею. При цьому належних доказів щодо постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду не надала.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ( ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини, відповідно до ст. 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкова справа після померлої 16.09.2014р. ОСОБА_4 не заводилась, у Спадковому реєстрі інформація відсутня. ( а.с.31,37,38).

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилання позивача на те, що встановлений законодавством строк для прийняття спадщини було нею пропущено з поважних причин, так як не знала, що житловий будинок № 5 по вул.Камянодробильній в м. Запоріжжя належав на праві власності померлій матері, та те, що після смерті матері відкрилась спадщина, та її сімейні обставини у вигляді смерті родичів та хвороби чоловіка, а також про її юридичну необізнаність є необгрунтованими та такими що не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до розяснень, наданих в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно розяснень наданих в ОСОБА_7 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 7 статті 81 ЦПК України передбачається, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Суд не вважає причини пропуску позивачем строку, встановленого законодавством, для прийняття спадщини, поважними. Пропуск строку не повязаний з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1-4 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1223,1258,1261,1268,1270,1272 ЦК України, ст.ст.7,10,13,89,258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.О. Наумов