Справа № 229/476/18
Провадження № 2/229/287/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з зазначеним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1, обгрунтовуючи вимоги тим, що 27 квітня 2015року вона придбала у відповідача вказану квартиру, відповідач ОСОБА_2 повинен був виписатися з квартири до її вселення. В січні 2018року з"ясувалося, що колишній власник квартири - відповідач по справі, з квартири не виписався, хоча не мешкає в ній з 2015року. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй в повному обсязі користуватися власністю.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги з підстав, викладених в заяві. Просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з"явився. Надіслані за місцем реєстрації відповідача судові повістки про виклик до суду повертаються з позначкою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. (ст. 328 ЦК України).

Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. (ст. 346 ЦК України.).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу, який укладений 27 квітня 2015року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2520, між позивачем та ОСОБА_4 , яка діяла від імені відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності (а.с.6-7).

Отже відповідно до ст. ст. 317,319,346 ЦК України у відповідача ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру припинилося у зв"язку з її відчуженням позивачу ОСОБА_1, а ОСОБА_1 належать з 27.04.2015року права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1., але не проживає за даною адресою з часу продажу квартири, що підтверджується довідкою виконавчого комітету від 20.02.2018р. і актом голови житлового кооперативу будинку АДРЕСА_1 від 08.02.2018р. (а.с. 9,12).

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.

Об"єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом, який власник вважає прийнятим.

Суд вважає встановленим, що право користування квартирою у відповідача припинилося через її продаж, а реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує право останнього в користуванні квартирою, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об'єкт права власності, а тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,258-259,263-265,268,280-282, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житлом в квартирі за адресою : АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова