_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/3148/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 , представника третьої особи Смирнова Віктора Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2017 року позивач КЕВ м. Одеси звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити ОСОБА_2 із жилого приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення. При цьому позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 заселилась у гуртожиток МОУ в складі сім`ї військовослужбовця третьої особи ОСОБА_4 , будучи його дружиною.13.11.2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано та відповідно до договору від 08.08.2017 року місце проживання дитини ОСОБА_5 , 2008 року народження, визначено з батьком. На теперішній час відповідач ОСОБА_2 , яка не є ні військовослужбовцем, ні працівником ЗСУ, ні членом сім`ї таких, без правових підстав займає житлову площу у гуртожитку, чим порушує права та інтереси інших осіб, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 13.11.2017 року провадження у справі відкрито.

05.03.2018 року до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, залучено ОСОБА_4 .

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник позивача також підтримала відповідь на відзив від 04.04.2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, підтримали наданий 28.02.2018 року відзив на позов та письмову відповідь на пояснення від 10.04.2018 року. При цьому відповідач посилається на те, що вона не має іншого житла, зареєстрована за спірною адресою, та виселення буде порушенням її конституційних прав на житло. Крім того, сторона відповідача стверджує, що позивач бажає виселити відповідача з гуртожитку, якого документально не існує, оскільки вказаний будинок є готелем, а не гуртожитком.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 підтримали надані 02.04.2018 року пояснення на позовні вимоги КЕВ м. Одеси та просять їх задовольнити. При цьому ОСОБА_4 вказав, що з 2015 року він з відповідачем припинили сімейні стосунки, щлюб розірвано. Третя особа ОСОБА_4 на цей час з 02.09.2017 року має іншу дружину, яка вагітна, про що суду надано довідку, а між колишньою дружиною та вагітною дружиною є конфлікт, щодо чого також надано повідомлення Київського відділу поліції від 07.09.2017 року.

Вислухавши учасників справи та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, третя особа ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_5 , 2008 року народження, проживають в гуртожитку АДРЕСА_2 , площею 34,0 кв.м., на підставі Спеціального ордеру на жилу площу в гуртожитку №161від 21.11.2014 року /а.с.7/.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2015 року шлюб між третьою особою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.

Згідно з п.п. 1.3. Договору між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину від 08.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В., місцем проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визначили місце проживання дитини з батьком ОСОБА_4 /а.с.10-11/.

Судом досліджено Витяг з протоколу №26 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2017 року, з якого вбачається, що в зв`язку з розлученням з членів сім`ї капітана запасу ОСОБА_4 виключено дружину ОСОБА_2 , 1986 року народження, та зараховано на чергу як члена сім`ї згідно з свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_2 від 02.09.2017 року дружину ОСОБА_8 . Відповідно до вказаного протоколу склад сім`ї 3 особи (він, дружина ОСОБА_8 1982 р.н., син ОСОБА_5 2008 р.н.), перебуває в черзі на поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 12.02.2004 року, в першочерговій черзі з 25.09.2011 року /а.с.12/.

27.09.2017 року ОСОБА_2 було направлено попередження про виселення, відповідно до якого відповідача було попереджено про необхідність звільнити у десятиденний термін незаконно займане житлове приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.13/.

Стороною відповідача суду надано відповідь юридичного департаменту ОМР на ім`я судді Одеського апеляційного суду по іншій цивільній справі № 22-ц/785/5478/15 на підтвердження факту відсутності рішення виконавчого комітету ОМР щодо існування гуртожитку за спірною адресою. Відповідач наполягає на неможливості задоволення позову за таких обставин.

Однак, суд не приймає доводи сторони відповідача щодо того, що вимоги про виселення ОСОБА_2 неправомірні, так як будинок, в якому вона зареєстрована не є гуртожитком, оскільки за спірною адресою відповідач ОСОБА_2 була вселена на підставі спеціального ордеру на жилу площу в саме в гуртожитку, відповідач має реєстрацію саме в гуртоджитку, що вказано в її паспорті та підтверджено її усними поясненнями в судовому засіданні, що вона живе саме в гуртожитку. Встановлені судом обставини по даній справі дають підстави відхилити вказаний доказ - лист юридичного департаменту ОМР, оскільки він не спростовує інших наданих суду доказів, та надає вичерпну інформацію щодо вимог до об`єктів, які відносяться до категорії гуртожитків, та загалом робить висновок щодо балансоутримання таких споруд, що не є предметом даного позову.

Відповідно до п.п. 5.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року, гуртожитки призначені для тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та офіцерського складу під час навчання у військових навчальних закладах МО України або проходження ними військової служби.

Підпунктом 5.10. вказаної Інструкції передбачено, що підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

На підставі викладеного, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача та третьої особи порушені, що призвело до звернення до суду за захистом.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Доводи відповідача щодо того, що вона не має іншого житла, їй нікуди виселятись не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують неправомірність її проживання в гуртожитку Міністерства оборони України, оскільки відповідач не перебуває в трудових відносинах з МОУ, не є членом сім`ї військовослужбовця. Окрім того, щодо інших доводів відповідача, що вона хоче проживати з дитиною в одній кімнаті, суд зазначає, що в даному судовому провадженні не вирішує питання щодо подальшого спілкування з дитиною та проживання з сином за однією адресою, оскільки місце проживання дитини визначено між сторонами добровільно Договором від 08.08.2017 року, вказаний договір чиний та діє на цей час, що сторони не оспорювали.

Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, та кожен доказ окремо, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними та достаніми для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 127, 128 ЖК України, ст. 29 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 18.01.2007 року Кодимським РВ ГУМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_4 ) із жилого приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 20.04.2018 року.

Суддя Васильків О. В.