28 березня 2018 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді - Тимощука О.Я.
при секретарі Рибачик О.А.
за участі:представника позивача - ОСОБА_1
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання біржової угоди недійсною, -
ОСОБА_2 звернулалася до суду із позовом до ОСОБА_3 (відповідач-1), ОСОБА_4 (відповідач-2) про визнання біржової угоди недійсною та застосування наслідків, передбачених ст.216 ЦК України.
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона проживає з ОСОБА_3 без укладення шлюбу з 2001 року, вони мають спільних дітей і ведуть спільне господарство.
За час спільного проживання, у вересні 2008 року, ними було придбано автомобіль марки FIAT DOBLO, який було зареєстровано на імя її чоловіка ОСОБА_3.
Спадкоємцями ОСОБА_5 є відповідачі у справі.
Просить суд визнати недійсною біржову угоду № кп81154432р від 14.02.2009 року і застосувати наслідки, передбачені ст.216 ЦК України.
ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Через канцелярію суду ним було подано заяву, у якій він зазначає, що дійсно він з 2001 року проживає з ОСОБА_2 без укладення офіційного шлюбу, але пройшовши таїнство вінчання. Вони разом ведуть спільне господарство, виховують спільних дітей.
За час спільного проживання, у вересні 2008 року, ними було придбано автомобіль марки FIAT DOBLO, який було зареєстровано на його імя.
Він погоджується з доводами позивачки, що автомобіль, який було придбано ними за спільні кошти, є обєктом права спільної сумісної власності.
У свій час він працював разом із своїм батьком ОСОБА_5, який помер 15.01.2017 року.
У своїй роботі вони використовували цей автомобіль для виробничих цілей, для чого ним, після придбання цього автомобіля, він видав батькові довіреність.
Використовуючи довіреність, 14.02.2009 року батько зняв автомобіль з обліку і цього ж дня, на підставі біржової угоди від 14.02.2009 р. № кп81154432р, зареєстрував право власності за собою. При цьому він ОСОБА_3 (відповідач-1) не підписував цієї біржової угоди та будь-яких інших угод, повязаних з відчуженням цього автомобіля.
За даних обставин визнає позов в повному обсязі і просить суд розглянути справу у його відсутність.
ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань ним до суду подано не було.
У звязку із неприбуттям відповідачів у судове засідання, які про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача.
Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, матеріали справи, встановлені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що позивачка проживає з відповідачем-1 без укладення шлюбу з 2001 року, вони мають спільних дітей і ведуть спільне господарство.
За час спільного проживання, у вересні 2008 року, ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки FIAT DOBLO, який було зареєстровано на імя ОСОБА_3.
Цим автомобілем вони користуються і по цей час.
Відповідно до ч.1 ст.65 CK України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Відповідно до ч.3 ст.65 CK України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена.
Однак письмової згоди на відчуження вищевказаного автомобіля матеріали справи не містять.
Із заяви відповідача-1 вбачається, що після придбання цього автомобіля, він видав батькові довіреність. Використовуючи надану довіреність, 14.02.2009 року батько зняв автомобіль з обліку і цього ж дня, на підставі біржової угоди від 14.02.2009 р. № кп81154432р, зареєстрував право власності за собою. При цьому, відповідач-1 не підписував цієї біржової угоди та будь-яких інших угод, повязаних з відчуженням цього автомобіля.
Відповідно до ч.2 ст.65 CK України, дружина, чоловік мають право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Біржова угода від 14.02.2009 р. № кп81154432р щодо відчуження автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя, виходить за межі дрібно-побутового, а тому, згода на відчуження вказаного автомобіля мала б бути подана письмово.
Положеннями ст.369 ЦК України, передбачена обовязковість згоди другого з подружжя на укладення договорів, що виходять за межі дрібно-побутового і спрямовуються на розпорядження спільним майном, яка не може бути спростована. Під дрібними побутовими договорами треба розуміти договори, що задовольняють побутові потреби особи і стосуються предмета, який має невисоку вартість.
Зазначена норма встановлює презумпцію згоди одного з подружжя на укладення значних правочинів другим із подружжя.
Частиною 4 ст.369 ЦК України передбачено, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
Укладений одним із подружжя правочин, повязаний з розпорядженням спільним майном обох з них, може бути визнаний недійсним з мотивів відсутності згоди на це другого з подружжя лише на його вимогу й лише у випадках, коли доведено, що друга сторона знала або повинна була знати про незгоду другого з подружжя з укладенням даної угоди.
Набувач за біржовою угодою, знав що відповідач-1 перебуває у незареєстрованому шлюбі і зазначене майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, натомість діяв несумлінно, тобто знав, що другий з подружжя згоди на укладання договору не надавав.
В свою чергу, повноваження відповідачу-1, від імені якого було вчинено спірний правочин, позивачка, яка є іншим співвласником спірного автомобіля, не надавала.
За даних обставин, позовні вимоги в частині визнання біржової угоди недійсною є обгрунтованими та підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Натомість, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з даної норми Закону, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
З наведеного вбачається, що застосування ефективного засобу юридичного захисту може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і для застосування ефективного захисту суд може вийти за межі позовних вимог, оскільки під ефективним способом судового захисту слід розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект і не буде породжувати між сторонами нових спорів з цього приводу.
Отже, процесуальний Закон не обмежує суд у виборі способу захисту, прямо передбаченого законом, а дозволяє, виходячи із принципу верховенства права, визначити не тільки прямо передбачений в нормативному акті спосіб захисту порушеного права особи, а й спосіб захисту, який не передбачений законом, але не суперечить йому.
Враховуючи те, що особа, яка набула права власності на спірний автомобіль померла, виходячи із принципів, викладених у ч.2 ст.5 ЦПК України та ст.13 Конвенції, приймаючи рішення про застосування положення ст.216 ЦК України суд виходить, що ефективним способом захисту права є відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом повернення позивачці спірного автомобіля як обєкту спільної сумісної власності подружжя. При цьому, суд в такому випадку не припуститься порушення принципу диспозитивності, передбаченого ст.13 ЦПК України, оскільки буде діяти відповідно до викладеної в позові вимоги особи, яка звернулася до суду.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.81, 89, 259, 263 - 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати недійсною біржову угоду № кп81154432р від 14.02.2009 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_6