Справа № 310/1458/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах,та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа комунальне підприємство «Житлосервіс-2А» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначає, що згідно з ордером №234 від 14.01.1985 року квартира була надана для проживання її батьку ОСОБА_2 і членам його сімї: дружині ОСОБА_10, дітям ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_11 Пізніше, з 1989 року в цій квартирі також став проживати ОСОБА_3 Квартира не приватизована і не є їх приватною власністю.

У 2014 році вона одружилася і взяла прізвище чоловіка «Сабанова». У вказаній квартирі також зареєстровано проживання її дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, 05.02.2017р. народження, та малолітньої племінниці ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, над якою вона здійснює опіку.

Приблизно з 2006 року відповідачі в квартирі не проживають, в квартирі не зявляються, оплату комунальних послуг не здійснюють. По комунальним платежам утворилася велика заборгованість. Їх речей в квартирі не має. Про фактичне місце їх знаходження їй нічого не відомо.

Оскільки відповідачі більше шести місяців без поважних причин не проживають в квартирі, просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду додатково пояснила, що вона з 1998 року у спірній квартирі не проживала, оскільки відповідачі перешкоджали їй у цьому. У 2007 році було винесено рішення про її вселення у квартиру, але батько з братом ОСОБА_4 стали знову перешкоджати їй в проживанні, тому вона в квартирі не проживала. Але їй відомо, що останні десять років у квартирі ніхто не жив, в ній було звалище непотребу, відключені світло, газ, вода. Є великі борги за комунальні послуги. Мати ОСОБА_13 в квартирі не проживає з 1988 року. На початку 2017 року вона вирішила заселитися в квартиру зі своєю сімєю. Її чоловік вивіз з квартири все сміття. З серпня 2017 року вони заселилися в квартиру і стали там жити. Вона оплачує комунальні послуги. Відповідачі ніякої участі в утриманні квартири не приймають.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що вказану квартиру він отримав у 1985 році. Дружина покинула сімю у 1988 році. З того часу в квартирі він проживав разом дітьми. ОСОБА_14 з 1998 року в квартирі не проживала. Жила зі своєю сімєю в орендованому житлі. А у грудні 2016 року чоловік доньки встановив нові двері в квартирі, викинув усі їхні речі. З того часу вони у квартиру нікого не впускають. На момент подачі позову ОСОБА_1 в квартирі не проживала. Вона вселилася в квартиру тільки у серпні 2017 року. З його пенсії щомісяця вираховують борги за комунальні послуги. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що позивачка з 1998 року в квартирі не проживала, пішла з квартири добровільно. Він проживає у спірній квартирі постійно. У грудні 2016 року, поки їх не було вдома, чоловік позивача демонтував старі двері в квартирі і згодом встановив нові, ключів не дали. З того часу нікого в квартиру не впускають. Його речі викинули. З цього приводу він звертався до поліції. Позивачка у спірній квартирі на момент подачі позову також не проживала. В квартиру вона заселилася у серпні 2017 року. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки іншого житла він не має.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що він останнім часом в квартирі не проживав, оскільки вона була захламлена. Батько зносив до квартири увесь непотреб. Він разом з ОСОБА_11 приходили в квартиру, наводили порядки, але все було марно. Потім позивач в квартирі змінили двері і замки, з того часу у квартиру їх не впускають, ключі не дають. Іншого житла він не має. Просить відмовити у задоволенні позову. Суду також показав, що він не памятає з якого року його мати ОСОБА_10 не проживає в квартирі, оскільки на той час він був ще маленький. Але весь цей період вона там не жила і ніколи не приходила.

Відповідач ОСОБА_11 проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що жив постійно у спірній квартирі. Останні роки в квартирі жити було неможливо, оскільки батько зносив до неї увесь непотреб. Але інтересу до цієї квартири він не втратив, оскільки це є його єдиним житлом. Неодноразово навідувався до квартири разом з ОСОБА_3, наводили порядки. Після того, як позивачка встановила нові двері і замки, вона ключів йому не дає. В квартиру не впускає. Суду також показав, що його мати ОСОБА_10 в квартирі не проживає з 1988 року.

Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подала. ЇЇ представник за довіреністю ОСОБА_5 суду пояснила, що зі слів відповідачки ОСОБА_10 відомо, що остання не проживає в квартирі з 1988 року, оскільки її чоловік ОСОБА_2 вигнав її з квартири, що на її думку є поважною причиною не проживання в квартирі. Відповідач з приводу вселення в квартиру чи усунення перешкод в користуванні квартирою до суду ніколи не зверталася. Просить відмовити у задоволені позову.

Представник третьої особи КП «Житлосервіс-2а» в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду показав, що ОСОБА_10 з сімєю не проживала з 80-х років. В спірній квартирі жив ОСОБА_2 з дітьми. Останні роки в квартирі постійно ніхто не жив. Бачив, що іноді приходили ОСОБА_2 і ОСОБА_4 Квартира була в непридатному для проживання стані. Навесні 2017 року ОСОБА_5 почала робити в квартирі ремонт. Зараз вона там живе з чоловіком і своїми дітьми.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що в квартирі №36 останнім часом постійно ніхто не проживав. Квартира була завалена непотребом, який зносив туди ОСОБА_2 Бачила, що іноді до квартири приходив ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_10 в квартирі не проживає дуже давно. На початку 2017 року ОСОБА_1 почала наводити порядки в квартирі, встановила нові вхідні двері. Зараз в квартирі живе позивач зі своєю сімєю.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що до березня 2017 року в квартирі постійно ніхто не проживав. Іноді бачила, що приходив ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що у спірній квартирі тривалий час ніхто постійно не проживав, вона була завалена сміттям, опалення не було, газ відрізали. Чув, що ОСОБА_15 з ОСОБА_11 іноді приходили до батька сварилися. Бачив іноді ОСОБА_4, але чи жив він в квартирі не знає. Валентина почала проживати в квартирі з літа 2017 року.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що квартира №36 знаходилася в непридатному для проживання стані, була завалена сміттям, опалення, газу в квартирі не було. Постійно в ній ніхто не проживав. Іноді, десь раз на тиждень, зустрічав в підїзді ОСОБА_4 ОСОБА_10 в квартирі не проживає більше 20 років. З літа 2017 року в квартирі стала проживати ОСОБА_1 з сімєю.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що позивачка з сімєю стала проживати в квартирі з серпня 2017 року. Вони встановили нові двері, підключили воду, електрику, навели в квартирі порядок. Відповідачі в квартирі останні роки постійно не проживали, квартира була в занедбаному стані.

Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 14.01.1985р. ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому №24 від 11.01.1985р. був виданий ордер на житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.13) на склад сімї з пяти осіб: дружину ОСОБА_10, дітей ОСОБА_12, ОСОБА_21, ОСОБА_13, ОСОБА_11

З довідки КП «Житлосервіс 2а» від 02.03.2017р. (а.с.14) видно, що в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9

З пояснень позивача, представника відповідача ОСОБА_10 ОСОБА_5, пояснень інших відповідачів і показань свідків, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_10 не проживає в спірній квартирі з 1988 року. Як зазначив ОСОБА_2, ОСОБА_10 виїхала з квартири добровільно, покинувши на нього дітей. З того часу жодних намагань повернутися проживати до квартири не приймала. До суду з позовом про вселення або усунення перешкод у користуванні квартирою вона ніколи не зверталася.

Судом також було встановлено, що позивач ОСОБА_1 до 01.08.2017 року в квартирі також не проживала. Але в лютому 2017 року нею були встановлені в квартирі нові вхідні двері і замки. Ключі від замків, як пояснила позивачка, вона нікому з відповідачів не давала. До суду позивач звернулася з цим позовом у березні 2017 року.

Відповідачі посилались на те, що в квартирі вони не проживають з поважних причин, оскільки позивач в лютому 2017 року встановила нові вхідні двері і замки, і не пускає їх у квартиру. Вказані обставин також підтверджуються висновком про результати розгляду звернення ОСОБА_4 і ОСОБА_1, затвердженого начальником Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 07.08.2017 року (а.с.121).

Надані позивачем довідки про наявність заборгованості за комунальними платежами по квартирі суд не може прийняти в якості належних доказів, оскільки вони не містять інформації щодо непроживання відповідачів у квартирі.

Допитані у судовому засіданні свідки суду показали, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_3 користувалися квартирою, але постійно в ній не проживали.

Інших належних і допустимих доказів відсутності відповідачів в квартирі понад встановлені ст. 71 ЖК України строки, крім відповідача ОСОБА_10, позивачем суду не надано.

За статтею 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.9 ЖК України, ст. Конституції України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині визнання ОСОБА_10 такою, що втратила право користування квартирою, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що остання майже 30 років без поважних причин в спірній квартирі не проживає. В задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою, необхідно відмовити за їх недоведеністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_10 на користь позивача необхідно стягнути компенсацію судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 128,00 грн. (640:5=128).

Керуючись ст.. 47 Конституції України, ст.ст.9, 71, 72 ЖК України ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим приміщення у квартирі АДРЕСА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2) компенсацію судового збору у розмірі 128,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 12.04.2018р.

Суддя ОСОБА_22