Справа № 147/1229/17
Провадження № 2/147/110/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря судового засідання Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається на 4 курсі денної форми навчання Гайсинського медичного коледжу.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до рішення Тростянецького районного суду від 10.06.2003 року відповідач сплачував аліменти на користь ОСОБА_6 Вказане рішення суду виконувалося Тростянецьким РВ ДВС до досягнення дочкою 18 річного віку, після чого 29.09.2017 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.7 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». На даний час дочка ОСОБА_5 навчається на 4 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Сестринська справа» Гайсинського медичного коледжу. Самостійно забезпечувати дочку, оплачувати її навчання та фінансувати її проживання в м. Гайсин, позивач не спроможна і тому у неї виникає потреба в подальшому отриманні аліментів на утримання дочки у звязку з її навчанням Угоди з відповідачем про добровільну сплату аліментів на дитину в звязку з навчання між ними не досягнуто, тому ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на утримання дочки аліменти у розмірі 2200 грн. щомісячно на період навчання до досягнення нею 23 річного віку.

19.01.2018 року відповідачем ОСОБА_3 на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якої з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується. Він являється інвалідом 3 групи загального захворювання, знаходиться на обліку ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, встановлено діагноз хронічна хвороба нирок (ХХН) ІІІ ст. У даний час відповідач отримує лише пенсію по інвалідності в сумі 1452 грн., інших доходів немає. Даних коштів йому катастрофічно не вистачає на лікування та проживання. У звязку з хворобою ОСОБА_3 не може влаштуватися на роботу, тому не має можливості утримувати дочку. В задоволенні позову просив відмовити.

Позивачем ОСОБА_1 14.02.2018 року було подано відповідь на відзив згідно якої вважає, що факти зазначені відповідачем у відзиві не відповідають дійсності, так, як ОСОБА_7 у 2017 році декілька місяців працював за межами України, отримував орендну плату за користування земельним паєм в сумі 7924,88 грн., має доходи від тимчасових заробітків, веде домашнє господарство. Відповідач самоусунувся від утримання дочки на період її навчання та взагалі не бажає будь-яким чином надавати допомогу на її утримання в період навчання. Вважає, що прохання до суду відмовити в задоволенні позову, є нічим іншим, як перекласти обовязок утримувати повнолітню дочку, що продовжує навчання, тільки на неї, як на матір. Окрім того, позивач ОСОБА_1 має на утриманні ще одну малолітню дочку. Станом на сьогоднішній день прожитковий мінімум на працездатну особу складає 1762 грн., однак зазначена сума не відповідає мінімальним потребам молодої дівчинки, яка навчається стаціонарно в іншому місці, тому вважає, що відповідач має реальну можливість утримувати свою повнолітню дочку на період її навчання до 23 років у вигляді сплати аліментів в розмірі 2200 грн. щомісячно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити, оскільки у звязку з поганим станом здоровя він не має змоги працевлаштуватися, отримує мінімальну пенсію по інвалідності, якої не вистачає на лікування та прожиття. Окрім того надав суду довідку та квитанції на підтвердження того, що після закриття виконавчого провадження він продовжував сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 510-600 грн.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-АМ №096012 (а.с.3).

09 листопада 1999 року у позивача та відповідача народилась дочка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження І-АМ №083328, актовий запис №12 (а.с.8).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №5478178 від 29.09.2017 року стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 закінчено у звязку із повноліттям дитини, кошти стягнено повністю (а.с.9).

В даний час ОСОБА_5 являється студенткою 4 курсу денної форми навчання спеціальності «Сестринська справа» Гайсинського медичного коледжу. Термін навчання з 01.09.2014 по 26.06.2018, що підтверджується довідкою №204 від 23.11.2017 року (а.с.6).

Згідно довідки №822 від 23.11.2017 року, виданої виконкомом Гордіївської сільської ради, на утриманні ОСОБА_1 перебуває дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на обліку у сімейного лікаря з приводу захворювання серцево-судинної системи та потребує періодичного лікування, що підтверджується листом КУ «Тростянецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 65 від 05.02.2018 року (а.с.32).

Відповідно до заключення ВОКЛ ім. М.І. Пирогова від 10.01.2018 року у ОСОБА_3 хронічна хвороба нирок (ХХН) ІІІ ст. (а.с.21).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12ААА № 596925, ОСОБА_3 призначено 3 групу інвалідності загального захворювання. Протипоказане значне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с.22).

Відповідачем в судовому засіданні також були надані інші медичні документи, які підтверджують його хворобу, а саме: індивідуальну програму реабілітації інваліда (а.с.39,40), виписка-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого (а.с41), протоколи ультразвукової діагностики (а.с.42,43).

Згідно довідки №1910 від 28.12.2017 року, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Бершадському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи. Розмір пенсії станом на 28.12.2017 року становить 1452,00 грн. (а.с.23).

Згідно довідки №50 від 02.04.2018 року відповідач отримував орендну плату в Гордіївській філії ПрАт «Зернопродукт МХП» з 2015 року по 2017 рік включно, а саме: за 201 р. 3032,92 грн, за 2016 р. 5103,62 грн, за 2017 р. 6379,53 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітню дочку ОСОБА_9, яка продовжує навчання.

Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Частиною першою ст.199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 є дочкою відповідача ОСОБА_3, їй виповнилося 18 років та вона дійсно навчається на 4 курсі денної форми навчання Гайсинського медичного коледжу за спеціальністю «Сестринська справа» .

Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_9, яка продовжує навчання, але з врахуванням матеріальної спроможності відповідача надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідач має доходи з пенсії у розмірі 1452 грн. щомісячно та отримує орендну плату за земельний пай, розмір якого за весь 2017 рік становить 7924,88 грн.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що позивач є пенсіонером, не працює, має незадовільний стан здоровя та потребує періодичного стаціонарного лікування.

У свою чергу, ОСОБА_5 фізично здорова, повнолітня та працездатна. Крім цього, суд зазначає, що обовязок утримання повнолітньої дитини на навчання покладається не тільки на батька, а і на матір, тобто на обох батьків відповідно до ст.199 СК України.

При таких обставинах, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на навчання своєї дочки ОСОБА_9 у розмірі 500,00 гривень щомісячно, оскільки на думку суду саме такий розмір аліментів є справедливим, відповідає матеріальному стану сторін не порушуючи їх прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640грн. 00коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 200, 182, 185, 191 Сімейного кодексу України, та ст.ст. 2, 4, 10, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4. Стратіївка, вул. Шкільна, 15, Тростянецького району, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4. Стратіївка, вул. Дружби, 25, Тростянецького району Вінницької області, на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 500,00 гривень(пятсот гривень 00 коп.) щомісячно, на період її навчання, починаючи з 07.12.2017 року до 26.06.2018 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя