АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 757/74485/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3368/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Соколов О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

12 квітня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про зняття з квартирного обліку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зняття з квартирного обліку та просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 30 квітня 2009 року № 376 «Про надання житлової площі працівникам підприємств, установ та організацій Печерського району» в частині пункту 7.1 Додатку № 2 щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_5, дружини - ОСОБА_6, сина - ОСОБА_7 та доньки - ОСОБА_8

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року відмовлено у відкритті провадження по даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 15 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 2 КАС України(в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскарженні будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України(в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За ч. 1 ст. 17 КАС України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 КАС України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали) встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно п. 1 ч. 2 цієї ж статті передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ст. 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 4,19 ЦПК України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо).

Таким чином, виходячи із наведеного, спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов'язання поновити на такому квартирному обліку підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що вимоги позивача відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року скасувати, справу направити до районного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді