Справа № 699/667/17
Номер провадження 2/699/76/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Свитки С.Л.,

за участю - секретаря Таран О.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2017 року до суду надійшов даний позов, в якому позивач просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 58775,79 грн. за кредитним договором №500992003 від 26.04.2016 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного кредитного договору (далі Договір) відповідач отримав кредит у розмірі 60585,74 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,99 % на рік строком до 27.04.2021 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із офертою на укладення угоди про надання особистого кредиту, акцептом пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту, правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами становить між ним та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав та надав відповідачу кредит.

Відповідач не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку він добровільно не погашає, тому і подано даний позов до суду.

До початку розгляду справи по суті відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання недійсними договору кредиту №500992003 від 26.04.2016 року про реструктуризацію споживчого кредиту та договору №490954742 від 26.04.2016 року. Зустрічний позов мотивований тим, що у 2014 році з ПАТ «Альфа-банк» був укладений договір споживчого кредиту. На той час позивач працював та отримував пенсію, розмір доходу в місяць становив 5500 грн, а щомісячний платіж за договором становив 2526 грн. З 15.06.2015 року єдиним джерелом доходу позивача стала пенсія в розмірі 2000 грн і останній не в змозі сплачувати щомісячний платіж, тому між сторонами був укладений договір про реструктуризацію, згідно якого щомісячний платіж становить 1915,29 грн, але вказана сума є значною. Тому позивач просить визнати недійсними укладені договори, оскільки такі укладені проти його волі.

Ухвалою суду від 11.12.2017 року зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними договорів прийнятий до сумісного розгляду з позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 20.02.2018 року залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними договорів в звязку з поданням ОСОБА_1 заяви про залишення зустрічного позову без розгляду.

Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду поступило клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника позивача та підтриманням позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з»явився, позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с.58-59, 93-96), в яких просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що у 2014 році працював та отримував пенсію, розмір доходу в місяць становив 5500 грн, а щомісячний платіж за договором становив 2526 грн. З 15.06.2015 року єдиним джерелом доходу стала пенсія в розмірі 2000 грн і останній не змозі сплачувати щомісячний платіж, тому між сторонами був укладений договір про реструктуризацію, згідно якого щомісячний платіж становить 1915,29 грн, але вказана сума є значною і суперечить Конституції України, Законам України «Про прожитковий мінімум», «Про державний бюджет України на 2016 рік, «Про державний бюджет України на 2017 рік». Договір від 26.04.2016 року укладений проти його волі, із застосуванням психічного тиску з боку працівників банку і коштів за вказаним договором він не отримував.

За наслідками судового розгляду відповідач змінив свою позицію, позов визнав повністю і відмовився від виклику свідків, які ним були заявлені у клопотанні.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

У судовому засіданні встановлено, що 04.10.2014 року ОСОБА_1 до ПАТ Альфа-Банк» подано анкету-заяву на отримання кредиту (а.с.135).

04.10.2014 року між ПАТ Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500520252 (а.с.130), згідно п.2.1., 2.2., 2.3. банк надав позичальнику кредит в сумі 65000 грн зі сплатою 16,99 % річних на строк до 06.10.2019 року.

04.10.2014 року ОСОБА_1 також подано заяву на відкриття поточного рахунку (а.с.137).

На а.с.138 міститься розписка ОСОБА_1 від 04.10.2014 року про отримання платіжної картки.

Кредит надається позичальнику для власних потреб шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника 6574 (п.2.4.).

Згідно п.2.4.1. днем надання кредиту є день списання грошових коштів з позичкового рахунку банку з метою їх подальшого зарахування на вказаний рахунок.

Рахунок для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за цим договором зазначений у п.2.5. 0252 у ПАТ «Альфа Банк».

Згідно п.2.6. порядок повернення кредиту сплати відсотків та інших платежів здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 до цього договору та невід»ємною частиною (а.с.131-134).

26.04.2016 року ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» подане клопотання, що через фінансові проблеми виникла заборгованість за акцептом/офертою №500520252 від 04.10.2014 року, тому просить розглянути можливість оформлення нового кредиту в сумі 60585,74 грн для погашення заборгованості за акцептом/офертою №500520252 від 04.10.2014 року строком на 60 місяців (а.с.83).

Із наведеного вбачається, що відповідач у зв'язку із фінансовими проблемами не міг погашати заборгованість за кредитним договором №500520252 від 04.10.2014 року, наслідком чого стало його звернення 26.04.2016 до відділення ПАТ «Альфа-Банк» і зазначеним вище клопотанням.

Оскільки борг ОСОБА_1 за кредитним договором №500520252 від 04.10.2014 року станом на 26.04.2016 становив 60585,74 грн., відповідач підписав Оферту на укладання Угоди про надання особистого кредиту №500992003 від 26.04.2016 року, відповідно до якої Банк акцептував пропозицію ОСОБА_1 та надав останньому кредитні кошти у розмірі 60 585,74 грн. на умовах продукту «Рефінансування беззаставних кредитів» для погашення боргу за кредитним договором №50052025 від 04.10.2014 року, в результаті чого рахунок №0252 було закрито, а для обслуговування кредитної заборгованості відповідача відкрито рахунок №2003 (а.с.4).

Процес рефінансування заборгованості за кредитним договором №500520252 від 04.10.2014 року відображено на сторінках 111-129 виписки по рахунк №0252.

Рефінансування кредитної заборгованості відбулося на суму 60 585,74 грн., а не на 61507,60 грн., оскільки при укладанні кредитного договору №500992003 від 26.04.2016 року пеня у розмірі 921,86 грн була списана Банком (61 507,60 - 921,86=60585,74), що визнається відповідачем. Кошти у розмірі 60585,74 грн на руки ОСОБА_1 не видавалися, оскільки відбулося їх безготівкове перерахування із відкритого на підставі кредитного договору №500992003 від 26.04.2016 року рахунку №2003 на рахунок №0252, що відображено у виписці по рахунку (а.с.23) та знаходить своє підтвердження у п. 5 Оферти та Акцепт пропозиції про укладання Угоди про надання особистого кредиту №500992003.

Копії оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту та акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту додані позивачем до позовної заяви (а.с.4-5).

При укладанні Договору сторони керувались ч. 2 ст. 638 ЦК України, якою передбачено, що Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до п. 1 акцепту пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту сума кредиту становить 60585,74 грн., строк його дії по 27.04.2021 року (п.4 акцепту).

Згідно п.2 акцепту процентна ставка за користування кредитом становить 15,99% річних, в Додатку 1 зазначено, що відсотки нараховуються на залишок заборгованості щомісячно (а.с.16).

Пунктом 11 акцепту передбачено обовязок відповідача сплатити банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене ним прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу.

Якщо прострочення триває пять і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом, позивач зобовязується сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного простроченого платежу.

Відповідач своєчасно не повертав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також штрафами, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, вказана у позові.

21.08.2017 року позивачем було надіслано відповідачу вимогу про повернення кредиту, але останній заборгованість не погашає (а.с.20-21).

Так, відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

З огляду на зазначене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку, що в порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором.

Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення клієнтом зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за Договором, відповідач станом на 18.08.2017 року має заборгованість 58775,79 грн., яка складається з наступного:

- 54367,27 грн. - заборгованість за кредитом;

- 3208,52 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 1200,00 грн. - заборгованість по штрафам.

Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано на а.с.22.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобовязання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконав умови Договору, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі даного позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1600 грн (а.с.1).

З копії посвідчення серії А №209371 вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2 і має пільги щодо сплати судового збору (а.с.41).

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-152цс17 зазначено, згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Встановивши, що відповідно до посвідчення та довідки до акту огляду МСЕК відповідач є інвалідом II групи, суди безпідставно задовольнили вимоги в частині стягнення судового збору з відповідача, який відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2 і має пільги щодо сплати судового збору, тому судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 грн компенсуються за рахунок держави відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, інші дані про особу суду не надані, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (01001, м.Київ, вул. Десятинна, 4/6, (, рахунок №0004, МФО 300346), заборгованість за кредитним договором №500992003 від 26.04.2016 року у сумі 58775,79 грн. станом на 18.08.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_2sp; Л.