06.03.2018 Єдиний унікальний номер 205/8404/17
06 березня 2018 рокум. ДніпроСправа № 205/8404/17
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,
ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти, отримані без достатньої правової підстави, у сумі 364 793, 90 грн.
Ухвалою суду від 19.02.2018р. замінено позивача ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте матеріали справи містять від нього заяву, у якій представник просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву не надав, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.
Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
У квітні 2003 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до відповідного відділення Пенсійного фонду України для призначення пенсії, надавши паспорт громадянина України серії АЕ №405961, у звязку з чим з 06.04.2003р. їй було призначено пенсію за віком.
За період з квітня 2003 року по грудень 2016 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено пенсії у загальному розмірі 364793,90 грн., що підтверджується довідкою від 23.01.2017р.
Водночас, відповідно до листа Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області від 11.01.2017р. №1201/636 ОСОБА_1 отримала дозвіл на виїзд на постійне місце проживання до Німеччини у 1997 році, а також була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон з відміткою «Постійне проживання Німеччина».
До виїзду на постійне місце проживання за кордон ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
При цьому ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України серії АС № 449256, виданим 26.12.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (у звязку з втратою паспорта громадянина України серія АЕ № 405961, виданого 18.10.1996р. Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області), який був зданий ОСОБА_1 за останнім місцем реєстрації в Україні та знищений в установленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.
За змістом п. 6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. № 224/30, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2002р. за № 536/6824 (далі Порядок № 224/30), чинного на момент звернення відповідача за призначенням пенсії за віком, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання заявника.
Відповідно до п. 26 Порядку № 224/30 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання, у тому числі органів місцевого самоврядування.
Оскільки ОСОБА_1 для підтвердження свого постійного місця проживання на території України було подано паспорт громадянина України серії АЕ № 405961, який вона задекларувала як втрачений, а також враховуючи, що дійсний паспорт громадянина України серії АС № 449256 був зданий відповідачем за останнім місцем реєстрації в Україні та знищений в установленому законом порядку, суд доходить висновку, що пенсії за період з квітня 2003 року до грудень 2016 року у загальному розмірі 364793,90 грн. були виплачені ОСОБА_1 внаслідок зловживань з її боку, а відтак підлягають стягненню як безпідставно отримані.
Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт зловживань, спрямованих на безпідставне одержання пенсії.
Керуючись ст. 1212 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_3