Єдиний унікальний номер 725/608/18
Номер провадження 2/725/75/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1,

при секретарі: - ОСОБА_2

за участю відповідача ,

розглянувши відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації : м. Чернівці, вул. Руська, 209/1) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації : м.Чернівці , вул.І.Підкови, 42/20) про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебуває з 12.11.2013 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого 04.04.2016 року народився син - ОСОБА_1.

Вказує на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Звернулась до суду із позовом про розірвання даного шлюбу, провадження по справі триває.

Син ОСОБА_5 проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні.

Додає, що не працює, перебуває у декретній відпустці.

На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_5 у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача 500 гривень на її утримання , до досягнення дитиною трьох річного віку.

В судове засідання позивачка та її представник не з»явилися . Від представника ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вказує, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково , вказав, що аліменти на сина ОСОБА_5 може сплачувати щомісячно та в цій частині позову не заперечує . Сплачувати аліменти на утримання дружини немає можливості, оскільки працює неофіційно , тому неспроможний забезпечити щомісячну оплату.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення відповідача , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково , виходячи з наступного:

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.ч.1,4 ст. 206 цього ж Кодексу - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що у сторін по справі 04.04.2016 року народився син ОСОБА_5 (а/с 10).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання неповнолітнього сина у зв'язку з чим порушуються його інтереси.

Згідно до ст. 184 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року)- суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуює відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів та те, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, хоча обтяжений турботами щодо утримання іншої дитини . Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує допомоги та матеріальне становище відповідача, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно на дитину і до її повноліття.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати її майнові права.

При цьому згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 06.11.2013 року у справі №6-113цс13. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить : з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Таким чином враховуючи однаковий обовязок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в сумі 1200 грн. щомісячно на утримання їх спільного сина ОСОБА_5 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 31.02.2018 року.

Щодо решти позовних вимог, то суд приходить до наступного :

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене в сукупності, суд приходить до висновку , що в задоволенні позову, в цій частині, слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів , що відповідач матеріально спроможний оплачувати дану суму аліментів та у процесі розгляду справи клопотання про витребування будь- яких необхідних доказів на підтвердження можливості чоловіка надавати таке утримання не надходило.

Крім того, при вирішенні позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, який у судовому засіданні вказав, що офіційно не працює та фактично позбавлений можливості здійснювати оплату на утримання дружини.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 84-85,180-184, 191, 192 СК України, ст.ст. 81,89,206, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 ( одна тисяча двісті гривень ) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.04.2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. ОСОБА_1