Провадження № 2/761/3076/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Яриновської Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів і додаткових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року було роз'єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів і додаткових витрат та виділено в окреме самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.08.2006 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає та перебуває на утриманні позивача.

Разом із тим, стосунки між сторонами не склалися, виникають сварки, ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 2 500,00 грн на місяць, з щомісячною індексацією аліментів та додаткові витрати на дитину у розмірі 500,00 грн. на місяць.

В судове засідання 21.03.2018 року позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Разом з тим, в судовому засіданні 18.07.2017 позивач вказала, що вона не наполягає на задоволенні вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

В судовому засіданні 18.07.2017 року позивач зазначила, що не наполягає на задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 500,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Як зазначав відповідач в попередніх судових засіданнях, він офіційно працевлаштований, працює керівником благодійної організації, отримує заробітну плату у розмірі 4000,00 грн.

Суд, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності ОСОБА_2, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.08.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, про що 11 серпня 2006 року складено відповідний актовий запис №615.

У шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії НОМЕР_2.

При цьому, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не є можливим.

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я суду не надано. Окрім того, відповідач в судовому засіданні зазначив, що інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею були понесені додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 500,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 2500,00 грн. щомісячно з щомісячною індексацією аліментів до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 80, 84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В Р І Ш Е Н Н Я:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500,00 грн. щомісячно починаючи з 03.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст судового рішення складено: 02.04.2018 року.