ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м.Суми

Справа №591/5163/17

Номер провадження 22-ц/788/592/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2018 року, ухвалене у складі судді Кривцової Г.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 12 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01 березня 2017 року близько 16-55 годин в м. Суми по вул. Харківській, 12 «г» відбулося зіткнення між автомобілями Рута СПВ 20, державний номер НОМЕР_1, який належить ФОП ОСОБА_2, яким керував під час виконання своїх трудових обов'язків водій ОСОБА_3 та Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди його транспортному засобу були спричинені значні механічні пошкодження, на відновлення автомобіля позивачем були понесені витрати на загальну суму 87 479 грн. 50 коп. Уточнивши свої позовні вимоги (а. с. 30), з врахуванням проведених страхових виплат ТДВ СТ «Домінанта», просив стягнути із ФОП ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну ДТП в сумі 39 635 грн. 56 коп. Окрім того, в результаті пошкодження автомобіля позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює 6 000 грн. 00 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 39 635 грн. 56 коп., понесені витрати на судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. та 5 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

При цьому вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування є явно завищеним та не відповідає ринковій вартості відновлення спричинених пошкоджень. Вказує на те, що наданий позивачем звіт про оцінку транспортного засобу №60-17 не є належним доказом, оскільки про проведення огляду транспортного засобу він не був повідомлений, а розрахунок розміру матеріальних збитків проведений з грубим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року за №142/2092. Посилається також на те, що заявлена позивачем сума збитків не перевищує встановленого полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ТДВ СТ «Домінанта», а тому саме страхова компанія має в повному обсязі відшкодувати понесену позивачем майнову шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, не погоджується з доводами відповідача, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що відповідачем не обґрунтовано в чому саме полягає порушення норм матеріального та процесуального права, він виразив лише свою особисту незгоду із судовим рішенням. Розмір заявлених збитків відповідачем належним чином не спростовано. Зазначає також, що він, як потерпілий, має право одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, та відмовитись від свого права вимоги до страховика.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди сторонами не оскаржується та відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_4, які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення ОСОБА_3, який керував транспортним засобом під час виконання своїх трудових обов'язків за трудовим договором, укладеним з ФОП ОСОБА_2, Правил дорожнього руху України, автомобіль позивача був пошкоджений, у зв'язку з чим останній зазнав матеріальних збитків, розмір яких підтверджується зібраними по справі доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль TOYOTA Avensis, державний номер НОМЕР_2, а ФОП ОСОБА_2 - РУТА СПВ, державний номер НОМЕР_3.

01 березня 2017 року близько 16-55 годин в м. Суми по вул. Харківській, 12 «г» водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Рута СПВ 20, державний номер НОМЕР_1, під час виконання своїх трудових обов'язків за трудовим договором, укладеним з ФОП ОСОБА_2, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2, який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_2 були спричинені механічні пошкодження.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. 00 коп.

Цивільно-правова відповідальність ФОП ОСОБА_2 застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» за полісом №АЕ/8445143.

Згідно звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу №60-17, складеного 29 березня 2017 року суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту становить 87 518 грн. 65 коп., а з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу вартість ремонту - 53 708 грн. 90 коп. (а. с. 66).

На відновлення транспортного засобу ОСОБА_1 були понесені збитки на загальну суму 87 479 грн. 50 коп., з який 68 999 грн. 50 коп. - на придбання деталей та матеріалів, 10 000 грн. 00 коп. - на виконання ремонтних робіт, 8 480 грн. 00 коп. - на виконання робіт із фарбування, що підтверджується товарними чеками та актами виконаних робіт (а. с. 11, 14, 15).

ТДВ «СТ «Домінанта» сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування трьома платежами на загальну суму 47 843 грн. 94 коп. (за вирахуванням ПДВ у розмірі 5 864,96 грн.) (а.с.16, 32, 75-76).

У відповідності до вимог ч.ч 1, 2 п. 1) ст. 22 ч. 1 ст. 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з положень наведених норм матеріального права шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія під час виконання ним трудових обов'язків за трудовим договором, укладеним з фізичною особою підприємцем, відшкодовується останнім.

Між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 виникли деліктні зобов'язання, що є первісним та основним зобов'язанням, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. ОСОБА_1, як потерпіла сторона, має право вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Таким чином, наявність укладеного з ДТВ СТ «Домінанта» поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності, що перевищує розмір спричинених збитків позивачу, не є підставою для відмови в стягненні цих коштів з власника транспортного засобу - ФОП ОСОБА_2

Окрім того, статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, певна зношеність пошкодженої речі за позовами про відшкодування шкоди враховується лише у тому випадку, коли для відновлення попереднього стану речі були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускають взамін знятих із виробництва однорідних виробів. Зношеність пошкодженого майна враховується також у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Тобто страховиком відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу та в межах визначеного ліміту відповідальності, в той час як на винну особу покладено обов'язок відшкодувати потерпілому завдані йому збитки в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 про те, що заявлена позивачем сума відшкодування є завищеною та не відповідає ринковій, не ґрунтуються на доказах та є лише його припущенням. З клопотанням про призначення експертизи для визначення розміру завданих позивачу збитків, внаслідок пошкодження автомобіля, відповідач до суду не звертався.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, автомобіль TOYOTA Avensis, державний номер НОМЕР_2 на час розгляду справи був відремонтований позивачем. Розмір понесених ОСОБА_1 збитків на відновлення транспортного засобу становить 87 479 грн. 50 коп., що підтверджується актами виконаних робіт та товарними чеками. У той же час, вартість відновлювального ремонту, визначена у звіті №60-17, станом на 28 березня 2017 року становить 87 515 грн. 65 коп. Придбані позивачем запчастини та матеріали відповідають ремонтним роботам та переліку запчастин, які підлягають заміні, зазначених у ремонтній калькуляції №555-17 від 28 березня 2017 року (а. с. 72-74).

ТДВ «СТ «Домінант» розмір страхового відшкодування визначено на підставі звіту №60-17 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, складеного 29 березня 2017 року суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 Відповідачем рішення страховика в частини визначення розміру страхового відшкодування не оскаржувалось. Не повідомлення ФОП ОСОБА_2 про проведення огляду належного позивачу автомобіля, не свідчить про порушення процедури проведення оцінки майна, оскільки зі змісту п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 слідує, що виклик заінтересованих осіб здійснюється в разі наявності потреби в їх участі. Відповідач взагалі не вказує, які саме норми вказаної Методики були порушені суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 при проведенні розрахунку розміру завданих позивачем матеріальних збитків.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді:

В.І.Криворотенко

С.Г. Хвостик