Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 609/604/15-ц

провадження № 61-4252св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2016 року у складі судді Ящук Т. М. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 05 травня 2016 року у складі суддів: Жолудько Л. Д., Костіва О. З., Сташківа Б. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Заява мотивована тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 16 лютого 2007 року до 09 лютого 2015 року. Проте фактично шлюбні відносини припинилися з липня 2012 року та він переїхав проживати до своєї матері в село Сивки Білогірського району Хмельницької області. За час перебування у шлюбі у них народилась дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилається на те, що оскільки починаючи із середини липня 2012 року він часто проживав у своєї матері, а також на те, що дружина під час сварок натякала йому на те, що він не є батьком ОСОБА_5, просив суд виключити відомості про нього - ОСОБА_1 як про батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з актового запису про народження від 11 липня 2013 року № 1, зробленого Шкроботівською сільською радою Шумського району Тернопільської області. Призначити генотипоскопічну експертизу на предмет встановлення походження дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, від ОСОБА_1.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим що, позивач як батько дитини не здійснив будь-яких дій щодо забезпечення комфортного переїзду (понад 400 км) дитини для відібрання зразків для проведення експертного дослідження. А тому, беручи до уваги інтереси дитини, та за відсутності будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05 травня 2016 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2015 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що районний суд, встановивши обставини у справі, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 із липня 2012 року проживав у своїх батьків у селі Сивки Білогірського району Хмельницької області, періодично приїжджав до своєї дружини. В цей період часу відповідач вела вільне життя, працювала в іншому населеному пункті, а тому в нього є всі підстави вважати, що він не є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним нормам процесуального права рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що сторони з 16 лютого 2007 року до 09 лютого 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися діти: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 22 липня 2014 року стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 400 грн на кожну дитину, починаючи з 26 червня 2014 року до настання повноліття дітей.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Позивач, посилаючись на те, що він із середини липня 2012 року майже постійно проживав в іншому населеному пункті, просив виключити відомості про нього - ОСОБА_1 як про батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з актового запису про народження від 11 липня 2013 року № 1, вчиненого Шкроботівською сільською радою Шумського району Тернопільської області.

Згідно зі статтею 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Тлумачення статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2015 року у справі було призначено судово-біологічну (генотипоскопічну) експертизу, проведення якої доручено Київському міському бюро судово-медичної експертизи. Зобов'язано позивача забезпечити транспортом та всім необхідним для транспортування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у місто Київ для проведення експертизи.

Згідно з повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 29 вересня 2015 року проведення експертизи методом ДНК-аналізу є неможливим, оскільки незважаючи на неодноразові призначення відбору (28 серпня, 25 вересня 2015 року), сторони на відбір зразків крові не з'явились.

У зв'язку з цим ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2015 року повернуто без виконання.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року у справі було призначено судову генетичну експертизу. Зобов'язано сторони у справі на вимогу експерта з'явитись до експертної установи за адресою: вулиця Докучаєвська, 4, місто Київ, 03141, одночасно разом з дитиною.

Згідно з листом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 11 квітня 2016 року № 11/658 вказані особи на відбір зразків крові (26 лютого 2016 року, 07 квітня 2016 року) не з'явились.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до вимог статті 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Апеляційний суд у порушення статей 212-214, 303, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) на зазначене вище уваги не звернув, не обговорив питання виконання ухвали від 13 січня 2016 року, якою було призначено судово-генетичну експертизу та примусовий привід відповідача на проведення такої експертизи.

Надані відповідачем довідки Шумської центральної районної лікарні Тернопільської області від 01 квітня 2016 року № 91, від 01 березня 2016 року № 60, від 08 квітня 2016 року № 95, поліклініки Шумської центральної районної лікарні Тернопільської області від 02 березня 2016 року № 288/6, сільського голови Шкроботівської сільської ради від 24 лютого 2016 року № 60 та від 06 квітня 2016 року № 216 про те, що вона разом з дитиною перебували на стаціонарному лікуванні в Шумській центральній районній лікарні Тернопільської області, не є підставою для невиконання ухвали суду.

Таким чином, апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, у супереч вимогам частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, ухвала апеляційного суду не відповідає закону та відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 05 травня 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило