Провадження № 2/742/362/18
Єдиний унікальний № 742/546/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідько В.М., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про скасування арешту майна , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про скасування арешту майна.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому стало відомо про те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2015 року ВП № 45180940 відділу ДВС Прилуцького МРУЮ арештовано все його нерухоме майно. Виконавчих проваджень за якими накладений арешт на даний час не існує, тому відсутня потреба в арешті майна позивача та в здійсненні заходів примусового характеру, а оскільки з накладенням арешту на майно позивач не має можливості вчиняти будь-які дії зі своїм майном, тому і звернувся до суду з відповідним позовом.

В судове засідання позивач не з»явився, однак завчасно надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Оскільки учасники справи у судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта № 114433597 від 19.02.2018 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45180940 від 17.06.2015 року державного виконавця ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2.

Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов»язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні виконавчих листів відносно ОСОБА_2 судом не встановлено, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню, шляхом зняття арешту з його майна.

На підставі наведеного, ст.ст.247,263-265,273,354 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про скасування арешту майна - задовольнити.

Зняти арешт із належного ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 1-й провулок Чехова 3, нерухомого майна накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45180940 від 17.06.2015 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, зареєстрованого 18.06.2015 року в Державному реєстрі обтяжень за реєстраційним номером 22186084.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя