Ухвала

Іменем України

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 750/7039/17

провадження № 61-336ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) та на утримання матері дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 липня 2017 року і до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2017 року змінено, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на статтю 70 Закону України «Про виконавче провадження».

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року в частині залишення без змін рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2017 року і в цій частині направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, просить поновити строк касаційного оскарження судових рішень, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку.

У разі пропущення строку, встановленого статтею 325 ЦПК України, у редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи, касаційну скаргу може бути подано протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущено особою, яка подала касаційну скаргу, з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2012 року до 27 жовтня 2016 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторонами не заперечувалось, що дитина проживає з матір'ю, перебуває на її утриманні.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов'язку утримувати дитини. Зокрема, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків, суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною другою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

За положеннями частини четвертої статті 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (частина шоста статті 84 СК України).

Судом апеляційної інстанції правильно визначено, що ОСОБА_4 не було надано доказів щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини. На підтвердження свого матеріального стану ОСОБА_5 в суді першої інстанції надав виписку з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якої ОСОБА_5 є керівником громадської організації «Союз перевізників Чернігівщини». Дані щодо отримання прибутку від цієї діяльності в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до довідки № Головного управління пенсійного Фонду України в Чернігівській області ОСОБА_5 за шість місяців 2017 року отримав пенсію за вислугу років у розмірі 20 833 грн 92 коп., з якої відраховано аліменти на користь ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини пенсії - 5 108 грн ,48 коп.

ОСОБА_7, як стверджує відповідач, є його дочкою від попереднього шлюбу, у даний час вона навчається в Університеті державної фіскальної служби України, про що свідчить довідка від 13 квітня 2017 року.

З нерухомого майна ОСОБА_5 має 1/3 частину трьохкімнатної квартири з житловою площею 37,8 кв.м і загальною площею 65,0 кв.м, відповідно до свідоцтва про право власності від 27 вересня 2006 року. З рухомого майна має автомобіль, що сторонами не заперечується.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд правильно зазначив, що розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, становить 1/4 частину заробітку відповідача, а розмір аліментів на утримання колишньої дружини - 1/6 частину його заробітку.

Таким чином, апеляційний суд, застосувавши правильно положення статей 84, 180, 181, 182 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 389, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитинивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник