Пров. №2/766/1156/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про скасування наказу про зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення, за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про скасування наказу про зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення та за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" про скасування наказу про зміну істотних умов праці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати наказ ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці, посилаючись на порушення її трудових прав, незаконне зменшення за цим наказом розміру ставки й незаконність наказу у зв'язку з фактичною відсутністю істотних змін умов праці та підстав для його прийняття.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.12.2017 року просила скасувати наказ ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №446/3 від 15.08.2017 року про її звільнення з посади доцента кафедри економіки підприємства, посилаючись на те, що її безпідставно звільнено за ст. 36 п.6 КЗпП України, оскільки істотні зміни умов праці не мали місце та вона не відмовлялася від продовження роботи, а навпаки надала свою письмову згоду працювати й надалі. Також ОСОБА_1 просила поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути невиплачену допомогу на оздоровлення за 2013-2014 року та скасувати наказ від 28.08.2017 року №153/б.і "Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, з посиланням на недотримання відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати наказ ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці, посилаючись на порушення її трудових прав, незаконне зменшення за цим наказом розміру ставки й незаконність наказу у зв'язку з фактичною відсутністю істотних змін умов праці та підстав для його.

В подальшому ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.12.2017 року просила скасувати наказ ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №446/3 від 15.08.2017 року в частині звільнення її з посади доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики, посилаючись на те, що її безпідставно звільнено за ст. 36 п.6 КЗпП України, оскільки істотні зміни умов праці не мали місце та вона не відмовлялася від продовження роботи, а навпаки надала свою письмову згоду працювати й надалі. Також ОСОБА_2 просила поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та невиплачену допомогу на оздоровлення за 2013-2014 року.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці, посилаючись на порушення його трудових прав, незаконне зменшення за цим наказом розміру ставки й незаконність наказу у зв'язку з фактичною відсутністю істотних змін умов праці та підстав для прийняття цього наказу.

В подальшому ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.12.2017 року просив скасувати наказ ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №446/3 від 15.08.2017 року в частині звільнення його з посади доцента кафедри економіки підприємства, посилаючись на те, що його безпідставно звільнено за ст. 36 п.6 КЗпП України, оскільки істотні зміни умов праці не мали місце та він не відмовлявся від продовження роботи, а навпаки надав свою письмову згоду працювати й надалі. Також ОСОБА_3 просив поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та невиплачену допомогу на оздоровлення за 2013-2014 року.

Ухвалами суду від 27.07.2017 року та від 06.12.2017 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнала, проти задоволення позовів заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на законність оскаржуваних наказів, прийнятих адміністрацією навчального закладу в межах своєї компетенції. Представник також не погодилась з вимогами позивачів щодо виплати їм допомоги на оздоровлення за 2013-2014 року та відповідної компенсації через їх необґрунтованість.

Судом задоволені клопотання сторін про долучення письмових доказів.

Судом за клопотанням сторін витребувано докази у Головного управління статистики у Херсонській області.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2015 року працювала в ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" на посаді доцента кафедри економіки підприємства.

ОСОБА_2 з 18.04.2016 року працювала в ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" на посаді доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики.

ОСОБА_3 з 18.04.2016 року працював в ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу.

Згідно наказу ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці з 28.08.2017 року змінено розмір ставок ряду працівників навчального закладу, в тому числі ОСОБА_1 з 1 на 0,55, ОСОБА_2 з 1 на 0,15, ОСОБА_3 з 1 до 0,25 та працівників попереджено про припинення трудового договору в разі незгоди на продовження роботи в нових умовах.

Відповідно до наказу №446/3 від 15.08.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено з роботи з 28.08.2017 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпПУ у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. Цим же наказом звільнено з роботи ОСОБА_3 з 13.09.2017 року також на підставі п. 6 ст. 36 КЗпПУ у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Згідно довідок ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" встановлено: ОСОБА_1 матеріальна допомога на оздоровлення в 2013 році не нараховувалась. В 2014 році в грудні місяці була нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 1457 грн. (згідно наказу по університету №626/3 від 19.12.2014 року 50% посадового окладу); ОСОБА_2 матеріальна допомога на оздоровлення в 2013 році не нараховувалась. В 2014 році в грудні місяці була нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 1278 грн. (згідно наказу по університету №626/3 від 19.12.2014 року 50% посадового окладу); ОСОБА_3 матеріальна допомога на оздоровлення в 2013 році не нараховувалась. В 2014 році в грудні місяці була нарахована та виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 1457 грн. (згідно наказу по університету №626/3 від 19.12.2014 року 50% посадового окладу).

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Згідно ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, а про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, при цьому, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно п.6 ст. 36 КЗпП України відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці є підставою припинення трудового договору.

Як вбачається з оскаржуваного наказу ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №343/3 від 26.06.2017 року «Про зміну істотних умов праці», підставами для його прийняття стали: зменшення обсягу навчального навантаження на 2017-2018 роки, рішення вченої ради університету від 22.06.2017 року та протоколи засідань кафедр.

Протокол засідання кафедри економіки підприємства ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" від 20.06.2017 року свідчить про те, що на засіданні була присутня ОСОБА_1 й на ньому розглядалося питання планування роботи кафедри на 2017-2018 навчальний рік, в тому числі обсяг навчального навантаження і кількість ставок, та узгоджено заплановане навантаження кафедри.

Протокол засідання кафедри прикладної математики та економічної кібернетики підприємства ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" від 20.06.2017 року свідчить про те, що на засіданні була присутня ОСОБА_2 й на ньому розглядалося питання планування навчального навантаження та штатного розкладу на 2017-2018 роки та роботи кафедри на 2017-2018 навчальний рік.

Протокол засідання кафедри економічної теорії та аналізу ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" від 22.06.2017 року свідчить про те, що на засіданні не був присутній ОСОБА_3 й на ньому розглядалося питання планування навчального навантаження та роботи кафедри на 2017-2018 роки.

Згідно протоколу засідання вченої ради ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" від 22.06.2017 року на ньому було затверджено розрахунок навчального навантаження та штатного розкладу на 2017-2018 навчальний рік.

З протоколу вбачається, що при прийнятті вказаного рішення вченою радою навчального закладу враховані особливості розрахунку навчального навантаження на 2017-2018 навчальний рік, визначено кількість годин навчального навантаження та проведено розрахунок ставок штатних науково-педагогічних працівників.

Положенням про організацію освітнього процесу в ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет", затвердженим вченою радою навчального закладу 27.05.2015 року, передбачено встановлення розміру тарифної ставки науково-педагогічних працівників відповідно до запланованого загального обсягу роботи, розподілу навчальної роботи в годинах на навчальний рік між науково-педагогічними працівниками завідуючими кафедр та затвердження такого розподілу ректором університету.

Відповідно до ст.ст. 34, 36 ЗУ "Про вищу освіту" вчена рада вищого навчального закладу, поряд з іншим, ухвалює рішення з питань організації освітнього процесу, а керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень вирішує питання фінансово-господарської діяльності вищого навчального закладу, затверджує його структуру і штатний розпис.

За таких обставин оспорюваний наказ ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №343/3 від 26.06.2017 року про зміну істотних умов праці, на думку суду, прийнятий керівником вищого навчального закладу в межах повноважень та на підставі відповідних рішень вченої ради цього навчального закладу відповідно до нормативних актів, які регламентують їх діяльність, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати цей наказ незаконним. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Доводи позивачів та їх представника про незмінність кількості студентів та відповідні докази на підтвердження даного факту не приймаються судом до уваги, оскільки цей факт сам по собі не свідчить про відсутність змін істотних умов праці у навчальному закладі, про які видано оспорюваний наказ.

Поряд з цим, як вбачається з наказу ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №446/3 від 15.08.2017 року, підставою для його прийняття та звільнення ОСОБА_1 з займаної посади були наказ №343/3 від 26.06.2017 року, акт про відмову від його підписання від 27.06.2017 року та акт про відмову від роботи у нових умовах праці від 13.07.2017 року, підставою для звільнення ОСОБА_2 були наказ №343/3 від 26.06.2017 року, акт про відмову від його підписання від 27.06.2017 року та акт про відмову від роботи у нових умовах праці від 12.07.2017 року, підставою для звільнення ОСОБА_3 були наказ №343/3 від 26.06.2017 року, акт про відмову від його підписання та відмову від роботи у нових умовах праці від 13.07.2017 року

У зазначених актах вказано про те, що працівниками відділу кадрів відповідача зафіксовано відмову позивачів від роботи у нових умовах праці відповідно до наказу №343/3 від 26.06.2017 року та відмову позивачів від письмового підтвердження такого факту.

Разом з тим, згідно листів позивачів від 14.08.2017 року адресованих та отриманих відповідачем 17.08.2017 року позивачі підтвердили свою згоду на продовження роботи на займаних посадах з правом оскарження наказу №343/3 від 26.06.2017 року.

За таких обставин, на думку суду, під час прийняття 15.08.2017 року наказу №446/3 у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивачів з займаних посад на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України, оскільки на той час не сплинув передбачений ст. 32 КЗпП України двомісячний термін їх попередження про зміну істотних умов праці, а акти складені працівниками відділу кадрів не можуть бути належним підтвердженням відмови працівника від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Суд вважає, що лише дії працівника (письмове повідомлення роботодавця, вихід або невихід на роботу після спливу двомісячного строку після попередження) можуть свідчити про намір працівника продовжити або відмовитися від роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, що позивачами і реалізовано своїми листами від 14.08.2017 року.

При цьому доводи представника відповідача про необхідність надання такої заяви в строк, передбачений в наказі №343/3 від 26.06.2017 року, не приймаються судом до уваги, оскільки цим наказом покладені обов'язки на начальника відділу кадрів щодо вчинення певних дій, а діючим законодавством не передбачено обов'язку працівника щодо вчинення будь-яких дій, пов'язаних з його намірами у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Поряд з цим, на думку суду, за будь-яких обставин у роботодавця відсутні підстави щодо прийняття рішення про звільнення працівників у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці до спливу двомісячного строку передбаченого ст. 32 КЗпП України, тим більше за наявності письмової заяви працівника про згоду на продовження роботи в нових умовах праці, поданої в межах цього строку.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, а при винесенні рішення про поновлення на роботі цей орган, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За вказаних обставин вимоги позивачів про поновлення їх на роботі та скасування наказу ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" № 446/3 від 15.08.2017 року в частині їх звільнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Поновлюючи позивачів на роботі, в силу ст. 235 КЗпП України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому суд визнав розрахунки позивачів некоректними і самостійно розрахував розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, за розрахунками суду на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 64692,72 грн. за період з 28.08.2017 року по 03.04.2018 року ((8370,08+8228,71)/39*152). На користь ОСОБА_2 слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 46423,723 грн. за період з 28.08.2017 року по 03.04.2018 року ((6185,28+5726,07)/39*152). Середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 за період з 13.09.2017 року по 03.04.2018 року визначено судом в розмірі 56761,12 грн. ((7635,63+8176,62)/39*140), який і підлягає стягненню на користь цього позивача.

Що стосується вимог позивачів про стягнення з відповідача не виплаченої допомоги на оздоровлення за 2013-2014 року, на думку суду, вони також є обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 57 ЗУ "Про освіту" держава забезпечує педагогічним і науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Як вбачається з досліджених судом доказів позивачам в 2013 році та в 2014 році надавалися щорічні відпустки, а допомога на оздоровлення згідно ст. 57 ЗУ "Про освіту" виплачена позивачу лише в 2014 році в розмірі 50% посадового окладу, що відповідачем не заперечується.

Згідно довідки №65-22/389 від 09.10.2017 року посадовий оклад ОСОБА_4 в 2013-2014 роках становив 2914 грн., посадовий оклад ОСОБА_2 в 2013-2014 роках становив 2556 грн., посадовий оклад ОСОБА_3 в 2013-2014 роках становив 2914 грн. у зв'язку з чим вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення з відповідача невиплаченої допомоги на оздоровлення за ці роки в загальній сумі 4371 грн. (2914 грн. за 2013 рік та 1457 грн. за 2014 рік), вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача невиплаченої допомоги на оздоровлення за ці роки в загальній сумі 3834 грн. (2556 грн. за 2013 рік та 1278 грн. за 2014 рік), вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача невиплаченої допомоги на оздоровлення за ці роки в загальній сумі 4371 грн. (2914 грн. за 2013 рік та 1457 грн. за 2014 рік) в силу ст. 57 ЗУ "Про освіту", ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, оскільки за вказаних обставин порушуються права позивача на отримання передбачених законом виплат гарантованих державою.

Доводи представника відповідача про відсутність фінансування на вказані виплати у ці роки з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України, наказ Міністерства освіти та науки України та роз'яснення Мінсоцполітики України не приймаються судом до уваги, як такі що не дають підстав для відмови у задоволенні вимог позивача в цій частині, оскільки нормативні акти на які посилається представник відповідача є підзаконними та вони лише регламентують порядок надання такої допомоги й не зупиняють дію Закону. При цьому, надані суду представником відповідача документи на підтвердження відсутності в 2013-2014 роках державного фінансування для виплати допомоги на оздоровлення самі по собі не свідчать про відсутність у відповідача фінансової спроможності виконати вимоги ст. 57 ЗУ "Про освіту" у ці роки.

Суд також вважає обґрунтованими доводи позивача ОСОБА_4 щодо незаконності притягнення її до дисциплінарної відповідальності наказом Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" від 28.08.2017 р. № №153/б.і. "Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності".

Оскільки оскаржуваний наказ було винесено 28.08.2017 року. При цьому відповідачем не було враховане те, що раніше ним відповідно до наказу ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" №446/3 від 15.08.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи саме з 28.08.2017 року. Тобто ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності в той день, коли між нею та університетом припинились трудові правовідносини, що не передбачено законодавством.

Таким чином, позови підлягають частковому задоволенню.

При цьому рішення суду в частині поновлення позивачів на роботі в силу ст. 235 КЗпП України та ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

В силу положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 5286 грн. Крім того, з відповідача на користь позивачів пропорційно розміру задоволених вимог підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. кожному.

Керуючись ст.ст. 32, 36, 232, 233, 235, 238 КЗпП України, ст. 57 ЗУ "Про освіту", ст.ст. 137, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати наказ Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" від 15 серпня 2017 р. №446/3 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри економіки підприємства.

Поновити ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри економіки підприємства Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" з 28.08.2017 р.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 64692,72 грн. за період з 28.08.2017 р. по 03.04.2018 р.

Скасувати наказ Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" від 28.08.2017 р. № №153/б.і. "Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності".

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, які складаються з витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 2000 грн.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати наказ Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" від 15 серпня 2017 р. №446/3 в частині звільнення ОСОБА_2 з посади доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики.

Поновити ОСОБА_2 на посаді доцента кафедри прикладної математики та економічної кібернетики Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" з 28.08.2017 р.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 46423,72 грн. за період з 28.08.2017 р. по 03.04.2018 р.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, які складаються з витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 2000 грн.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати наказ Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" від 15 серпня 2017 р. №446/3 в частині звільнення ОСОБА_3 з посади доцента кафедри економічної теорії та аналізу.

Поновити ОСОБА_3 на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" з 13.09.2017 р.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56761,12 грн. за період з 13.09.2017 р. по 03.04.2018 р.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" на користь ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, які складаються з витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 2000 грн.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Херсонський державний аграрний університет" в дохід держави судові витрати в розмірі 5286 грн.

Допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на роботі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_5