Ухвала

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 524/4234/17

провадження № 61-16079 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Полтавської області

від 13 лютого 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі -

ПАТ «Полтаваобленерго») в особі Кременчуцької філії звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у сумі 9 579 грн

81 коп., інфляційні втрати - 687 грн 30 коп., 3 % річних - 149 грн 06 коп.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у складі судді Рибалки Ю. В. від 29 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Полтавської області у складі суддів: Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., Чумак О. В., від 13 лютого 2018 року, позов ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у сумі 9 579 грн

81 коп., інфляційні втрати - 687 грн 30 коп., 3 % річних - 149 грн 06 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2018 року, у якій вони просять вказану постанову скасувати та ухвалити нове рішення.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 10 416 грн 17 коп., яка станом

на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грнЧ100=176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Полтавської області від 13 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта