АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишного Артема Володимировича, начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянка Івана Андрійовича, заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Тущенко Петро Леонідович, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишного А.В., щодо винесення постанови від 12.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження від 17.05.2016 року та зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянка І.А. скасувати постанову старшого державного виконавця Пишного А.В. Мотивував свої вимоги тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишним А.В. безпідставно винесена постанова від 12 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 51107055) по виконанню ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року , оскільки вказане рішення суду не виконано, а його виконання носить формальний характер. Вважає винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови потягло за собою невиконання рішення суду про виселення особи з житла.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, скаржник подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду та прийняти постанову, якою скаргу задовольнити. Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, заявник зазначає, що суд при постановленні ухвали не вказав на підставі на яких доказів суд вважає, що рішення про виселення виконане. Державний виконавець не перериві фактичне виконання рішення суду про виселення та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі постанови боржника по виконавчому провадженню. №51107055. На думку скаржника, суд поверхнево віднісся до розгляду справи, адже скарга розглядалася за участю стягувача, боржника і державного виконавця, тоді, коли ОСОБА_1 не заявлялись вимоги до начальника ВПВР Подоляки І.А.. Крім того, скаржник зазначає, що районні управління юстиції не існують з червня 2016 року . Вважає безпідставним стягнення з нього судового збору.

Вислухавши доповідь судді,пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи , Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» приходить до наступного.

Встановлено, що Постановою ВП № 51107055 від 17.05.2016 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишний А.В. відкрив виконавче провадження за ухвалою № 753/2758/16-ц, виданої Дарницьким районним судом м. Києва 19.04.2016 року, якою зобов'язано державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві ТущенкаП. Л. провести необхідні виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 49029314 від 15.10.2015 року про виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 Стягувачем є ОСОБА_1.

12.09.2017 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишний А.В. ухвали постанову ВП № 51107055 про закінчення виконавчого провадження по виконанню ухвали № 753/2758/16-ц, виданої Дарницьким районним судом м. Києва, якою зобов'язано державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Тущенка П. Л. провести необхідні виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП № 49029314 від 15.10.2015 року про виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1

Закінчення виконавчого провадження обґрунтовано тим, що відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2017 року ВП № 49029314 державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тущенком П.Л. виконавче провадження виконано фактично. Тобто державним виконавцем вчинено всі необхідні дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Рішення суду виконано фактично в повному обсязі .

Не погодившись з постановою ВП № 51107055 від12.09.2017 року , ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою, в якій вказував на її незаконність, з тих підстав, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишний А.В. не перевірив виконання рішення суду про виселення державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тущенком П. Л., взявши до уваги лише постанову останнього про закінчення виконавчих дій.

Статтею 383 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяла на час подання даної скарги, визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України в редакції 2017 року, що діє на час розгляду скарги судом першої інстанції,за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишного А.В. при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження по виконанню ухвали № 753/2758/16-ц, виданої Дарницьким районним судом м. Києва 19.04.2016 року відповідали вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, оскільки судом належним чином перевірено відповідність дій державного виконавця вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», які останнім здійснено в обсязі необхідному для виконання ухвали суду, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 49029314 від 12.06.2017 року про виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 є належним підтвердженням повного фактичного виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2016 року .

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу стягувача, що на даний час постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 49029314 від 12.06.2017 року постановлена державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Тущенком П. Л. є чинною.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає аргументи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими, а порушень норм процесуального права, які б були безумовною підставою до скасування судового рішення, про які зазначає заявник, не встановлено.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду про покладення на ОСОБА_1 судових витрат, пов'язаних з розглядом скарги - стягнення з заявника в доход держави судового збору в розмірі 352,00 грн., оскільки він не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Так, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз»яснено, що 4. Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» (3674-VI)визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Наведений у пунктах 1, 4 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині другій статті 4 Закону 3674-VI, не передбачено, наприклад, за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби( п. 4).

Крім того , вказані роз»яснення містить і Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а саме : ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VIIЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується ( п. 14).

Проте на вказане суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до незаконного покладення на заявника судових витрат, внаслідок чого у вказаній частині судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про віднесення судових витрат за рахунок держави відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК україни.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 352,00 грн. судового збору та віднести їх за рахунок держави.

У решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - Судді -