Справа № 373/121/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Переяслав - Хмельницький

Переяслав - Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді Керекези Я.І., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу № 373/121/18 за позовом ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Полого-Вергунівська сільська рада, Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним право власності на житловий будинок №28 з відповідними погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Жовтнева в селі Пологи-Вергуни Переяслав-Хмельницького району Київської області, 1968 року побудови, загальною площею 87,7 кв. м., житловою площею 51,4 кв. м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 19 березня 2016 року.

Посилається на те, що 19 березня 2016 року помер його батько ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане майно. Позивач прийняв спадщину за заповітом від 12 червня 2012 року, посвідченим секретарем Полого-Яненківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі за № 6. Іншим спадкоємцем за зазначеним заповітом є дочка спадкодавця ОСОБА_4 Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині, є дружина спадкодавця ОСОБА_5, яка спадщину не прийняла, на неї не претендує і не заперечує, щоб спадкове майно було переоформлене на спадкоємців за заповітом. Інших спадкоємців за законом чи заповітом та таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. 22 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 за спільною згодою уклали Договір про поділ спадщини, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1374. Того ж дня позивач звернувся із заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але відсутність правовстановлюючого документу на будинок позбавила його можливості оформити спадщину на своє ім'я, що змусило його звернутися до суду з даним позовом.

Факт володіння померлим ОСОБА_6 житловим будинком підтверджується випискою з погосподарської книги №6 за 2011-2015 роки; копією технічного паспорта на житловий будинок.

Своє право на спадщину позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії І-ОК № 382322 від 16 серпня 2016 року; копією заповіту від 12 червня 2012 року №6; копією договору про поділ спадщини від 22 грудня 2017 року; копією свідоцтва про народження позивача; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44881417 від 26.08.2016; довідками Полого-Вергунівської сільської ради №№43, 45, 46, 47, 48, 56; матеріалами спадкової справи відносно померлого ОСОБА_6

В підготовче судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Представник третьої особи Полого-Вергунівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Статтями 1267, 1278 ЦК України передбачено рівність часток у спадщині спадкоємців за законом: частки є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Недотримання цього принципу можливе за домовленістю спадкоємців відповідно до ст. 1267 ЦК України, в ч. 3 якої зазначається: спадкоємці за письмовою угодою між ними можуть змінити розмір частки.

Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Що стосується житлового будинку 1968 року побудови, який розташований за зазначеною вище адресою, за законодавством, що діяло за життя спадкодавця доказом реєстрації права власності на нерухоме майно слугували записи в погосподарських книгах.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затв. наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1225, 1233, 1261 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 200, 206, 211, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Полого-Вергунівська сільська рада, Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок № 28 (загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м.) з відповідними погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Жовтнева в селі Пологи-Вергуни Переяслав-Хмельницького району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 19 березня 2016 року його батька - ОСОБА_6.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, зареєстрований та проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Представник позивача: ОСОБА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_4, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_5, місце реєстрації та проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 (28), с.Пологи-Вергуни, Переяслав-Хмельницький район, Київська область.

Третя особа: Полого-Вергунівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, місцезнаходження: с.Пологи-Вергуни, Переяслав-Хмельницький район, Київська область 08463.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя Я. І. Керекеза