АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/967/18 Справа № 176/64/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волчек Н.Ю. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

12 квітня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.,

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.09.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, погодили, що кредитний ліміт Банк має право зменшити або збільшити в будь-який момент. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 25837,66 грн., з яких: 3936,53 грн. - заборгованість за кредитом; 17344,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1206,56 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.3-4).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2011 року станом на 30.11.2015 року у розмірі 20633 грн. 91 коп., з яких: 3936,53 грн. - заборгованість за кредитом; 16697,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 148-149).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, фактично просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні даних позовних вимог (а.с. 156-157).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, залишивши апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року відповідає, судом 1 інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, доводи сторін та наявні у справі докази перевірені і їм дана належна оцінка, з дотриманням норм процесуального права та застосуванням норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

Судом 1 інстанції встановлено, що 08 вересня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписана банком та відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в спільно з відповідними Умовами і Правилами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.7).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов зазначеного договору, заборгованість за ним згідно розрахунку складеного позивачем, станом на 30.11.2015 року становить 25837,66 грн., з яких: 3936,53 грн. - заборгованість за кредитом; 17344,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1206,56 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що боржником в повній мірі не виконуються зобов'язання за кредитним договором, а тому з нього слід стягнути заборгованість за кредитом та відсотками у розмірі встановленому договором, а саме 36 процентів річних.

Вказані висновки суду відповідають обставинам справи та зроблені відповідно до норм матеріального права й процесуального права.

Так, статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зі справи вбачається, що 08 вересня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн., який згодом було збільшено до 4000 грн., зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 7, 83, 84).

Зазначений договір був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача в анкеті позичальника, отримання ним кредитної картки (а.с. 7, 83, 127), а також користування кредитною карткою до лютого 2013 року та періодична сплата кредитних коштів. Останній платіж було зроблено 07 лютого 2013 року в сумі 250 грн.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов'язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору та додатків до нього.

Посилання скаржника на те, що він відбував покарання та під час перебування в місцях позбавлення волі відсотки за користування кредитом не нараховуються, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки нормами чинного законодавства не передбачене звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом за вказаних обставин, а сама по собі обставина, що він перебував в місцях позбавлення волі з 08.10.2012 року по 29.07.2015 року не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, ОСОБА_2 не надав суду доказів повідомлення банк про те, що він відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: