РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13763/15-ц

Провадження № 2/643/527/18

13.04.2018 Московський районний суд міста Харкова, Харківської області у складі: головуючої судді- Букреєвої І.А., при секретарі - Саілян Д.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з вказаним позовом.

У обґрунтування позивач вказав, що 18 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк » (далі ВАТ «ВіЕйБі Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», і ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 73/08 , за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 30 000 доларів США строком до 18 січня 2018 року зі сплатою 14 % річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 106 грн. 05 коп.

Згідно з пунктом 1.2. Кредитного договору № 73/08 цільове використання кредиту для проведення ремонту житла або покращення житлових умов в квартирі АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором № 73/08 в цей же день між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Бан», було укладено Іпотечний договір та ОСОБА_3 , відповідно до пункту 2.1 якого предметом іпотеки є квартирі АДРЕСА_1 . Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Колядою Т.Г. за реєстровим номером № 282. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Станом на 25 квітня 2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 823 грн. 577грн.42 коп : заборгованість за кредитом .

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за Кредитним договором № 73/08 , звернути стягнення на належну на праві власності ОСОБА_3 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивача не з'явився про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надав суду заяву про відкладення слухання справи та свої заперечення за позовом.

Позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не визнає, вважає , що вони не підтвердженні належними доказами, щодо надання та отримання ОСОБА_2 кредиту. Належним доказом вважає первинні бухгалтерські документи. Розрахунок заборгованості, якій надав позивач, ґрунтується на припущеннях. Банк не підтвердив свої повноваження належним чином. Посилається також на висновок економічного дослідження даного кредитного договору та розрахунку заборгованості проведений ХБДІСЕ ім.Бокаріуса за наявними матеріалами справи , відповідно до якого не можна розрахувати заборгованість на підставі наданих документів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів .

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини:

Відповідно до постанови Правління Національного банка від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 р. : «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженого Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедур ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк .

Банк - це юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошей фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, і умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних і юридичних осіб (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" N2121).

Відносини між банком та клієнтом регулюються законодавством України, нормативно правовими актами Національного банку України та договорами між клієнтом та банком.

Відповідно до укладеного кредитного договору № 73/08 ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» надав відповідачу-1 ОСОБА_2 у вигляді відзивної не відновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 30000,00 доларів США, термін повернення - 18.01.2018 року.

18.05.2010 року змінена назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на Публічне Акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», яке і є правонаступником попереднього товариства.

В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань за Кредитним договором та додатковими угодами, між Банком та ОСОБА_3 (Відповідач-2) 18.01.2008 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Колядою Т.Г. та зареєстрований за № 281. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки є власністю Відповідача на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.05.2007 року виданого Московською районною радою м.Харкова на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради м.Харкова від 27.03.2007 року за № 98/62.

Згідно п.2.3.2 Іпотечного договору узгоджена Сторонами оціночна вартість Предмета іпотеки становить 470 600,00 грн.

У зв'язку з нотаріальним посвідченням Іпотечного договору, 18.01.2008 року накладено заборону відчуження трикімнатної квартири АДРЕСА_1, до припинення іпотечного договору та зареєстровано в реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна за №282.

Згідно п.4.1.5 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання, воно не буде виконано.

Відповідно до п.7.4.1 Іпотечного договору задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя.

У зв'язку з невиконанням Відповідачем графіку погашення заборгованості за Кредитним договором № 73/08, Банк 18.06.2015 року направив ОСОБА_3 претензію з вимогою дострокового повернення заборгованості за Кредитним договором № 73/08 від 18.01.2008 року та додатковими угодами до кредитного договору, та вимогу з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

17.05.2016 року позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої з моменту відкриття провадження у справі заборгованість Відповідачів за кредитним договором № 73/08 від 18.01.2008 року зросла та станом на 25.04.2016 року складає 823 577,42 грн., з яких: кредит - 24968,46 доларів США; відсотки: 5355,75 доларів США; комісія за РО - 4365,82 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойки) - 50685,56 грн., про що надали розрахунок заборгованості станом на 25.04.2016 року.

Суд не оцінює висновок проведеної судово-економічної експертизи наданої суду представником позивача, оскільки експертом було надано відповідь на питання про наявність або відсутність заборгованості , позову про стягнення заборгованості до суду не заявлено , а тому і встановлення суми заборгованості не є предметом цього розгляду.

Позивач просить: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 73/08 від 18.01.2008 року у розмірі 823577,42 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за позивачем.

За правилом ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (позасудове врегулювання) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Із правових позицій Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 11 грудня 2013 р. №6-124цс13 та постанові від 30 березня 2016 р. №6-1851цс15, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх судів України, вбачається наступне.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні справи суд встановлює наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки (постанова ВСУ від 30 березня 2016 р. №6-1851цс15).

У даному конкретному випадку умовами Іпотечного договору у якості позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки визначено - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в цьому Договорі.

Згідно з умовами іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому Договорі, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Таким чином, іпотечним договором визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя шляхом отримання права власності на предмет іпотеки є одним із позасудових способів врегулювання і здійснюється на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного шляхом здійснення застереження, викладеного в пунктах іпотечного договору ( а.с. 29-30).

Отже, у даному конкретному випадку сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, що чітко відображено умовами договору.

Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, в порядку, встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку"; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі продажу в порядку, встановленомуст.38 Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, іпотечним договором визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя шляхом отримання права власності на предмет іпотеки є одним із позасудових способів врегулювання .

Доказів тому, що позивач звертався до відповідача за вирішенням питання передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань у позасудовому порядку, матеріали справи не містять.

З огляду на цю обставину у контексті положень Закону України "Про іпотеку" та правових позицій Верховного Суду України щодо застосування цього Закону, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за кредитором права власності на предмет іпотеки з наведених підстав.

Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлене права звернення до суду із позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, про звернення стягнення заборгованості в іншій спосіб, ніж у позасудовий спосіб шляхом визнання права власності.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 12,13, 81, 89, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором№ 73/08 від 18.01.2008 року шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" () - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 16.04.2018 року

Суддя