Справа № 755/200/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Краснової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4000 грн. щомісячно.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 22.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року шлюб було розірвано.

Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач на утримання дитини гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково в сумі 1000 грн. Заперечуючи проти задоволення позову на суму 4 тис. грн. вказуваючи на те, що він офіційно працевлаштувався коли дізнався про розгляд справи в суді. Його матеріальний стан не дозволяє сплачувати 4000 грн. аліментів на утримання дитини, оскільки заробітна плата складає 3500 грн., але при цьому не спростував доводи позивача, що має додатковий дохід.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що 22.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач на утримання дитини гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в межах заявлених позовних вимог враховуючи майновий стан сторін, суд приходить до висновку, що за обставин, що склалися позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, підлягає до задоволення частково, а саме стягнення аліментів у сумі 2000 грн.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позов задовольняється частково, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати.

Керуючись ст.ст. 81,280-283 ЦПК України, ст.ст.51,112,141, 180-183, 191,84 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з до ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 ( дві тис.) грн.. щомісячно, починаючи з 3 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України 704 ,4 грн. судового збору.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 7 квітня 2018 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: 02002, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 тел. НОМЕР_3.

Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2, тел.. НОМЕР_4.

Суддя