АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Чернівці

Справа №723/430/14

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар Костюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_3, на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2017 року (головуючий у 1-й інстанції Дячук О.О.),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є власником 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є власником 5/8 частин зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вказаній адресі. Право власності на майно у позивача виникло на підставі рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 24 вересня 2008 року, яким за нею визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з належними йому господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 - на 3/4 частини спірного житлового будинку.

ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/4 частину житлового будинку з належними йому господарськими будівлями і спорудами Комунальним підприємством Сторожинецьке районне бюро технічної інвентаризації 18.06.2009 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на 3/4 частини житлового будинку, на які позивач, як спадкоємець першої черги за

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/794/12/18 Категорія 2

законом, набула право власності на 1/6 частку від 3/4 часток вказаного домоволодіння.

Отже, позивачу на праві спільної часткової власності належить 3/8 частки спірного домоволодіння, а 5/8 часток домоволодіння належить відповідачу.

Спірне майно складається з житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», сараю літ «І», тамбура літ. «б», вбиральні літ. «К», огорожі - №1, воріт з хвірткою -№3, криниці - №4.

Вказує, що відповідач перешкоджає позивачу вільно користуватися житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами, тому виникла потреба в його поділі в натурі з відповідним подальшим розподіленням приладів обліку енергоносіїв, оскільки у сторін виникають постійні суперечки щодо їх використання та оплати.

Згідно змінених позовних вимог від 14.03.2017 року позивач просила поділити житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, згідно з висновком будівельно-технічної експертизи №488 від 10 жовтня 2016 року, наступним чином:

Виділити їй в натурі у власність наступні приміщення житлового будинку: кухню 9,9 кв.м., кімнату 9,4 кв.м., і всього по будинку 19,3кв.м. вартістю 29427грн, частка власника 3/8 часток в житловому будинку становить 3/8; та наступні приміщення господарських будівель та споруд: сарай літ. «Г» вартістю 2658 грн, сарай літ. «Д» вартістю 18260 грн, сарай літ. «Е» вартістю 10474 грн, сарай літ. «Ж» вартістю 3075 грн, 3/8 огорожі-3 вартістю 7059 грн, 3/8 криниці вартістю 4848 грн, всього на суму 46374 грн. Загальна вартість частини нерухомого майна, що належить позивачу, становить 75801грн;

стягнути з неї на користь ОСОБА_2 різницю у частках 13863 грн;

право спільної часткової власності припинити;

стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 396,33грн та витрати за проведення експертизи у розмірі 6200 грн.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2017 року позов задоволено.

Поділено житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Виділено ОСОБА_1 у натурі з урахуванням можливості добудови наступні житлові приміщення з житлового будинку: кухню 9,9 кв.м., кімнату 9,4 кв.м. і всього по будинку 19 кв.м. вартістю 29 427 грн, частка складає 3/8 зі всього будинку, а також сарай літ. «Г» вартістю 2658 грн, сарай літ. «Д» вартістю 18260 грн, сарай літ. «Е» вартістю 10474 грн, сарай літ. «Ж» вартісю 3075 грн, 3/8 огорожі-3 вартістю 7059 грн, 3/8 криниці вартістю 4848 грн, всього на суму 46374 грн.

Зобов'язано ОСОБА_1 відокремити приміщення будинку: закласти проріз між приміщеннями 1-2 та 1-3 житлового будинку, пробити дверний проріз в зовнішній стіні приміщення 1-4, встановити двері, влаштувати прибудову до кімнати 1-4. Перед початком будівельних робіт розробити та погодити проектну документацію.

Виділено ОСОБА_2 у натурі наступні житлові приміщення в житловому будинку: коридор площею 3,2 кв.м. вартістю 4879 грн, кімнату площею 21 кв.м. вартістю 32019 грн, комору площею 2.8 кв.м. вартістю 4269 грн, загальною площею 27 кв.м., загальною вартістю 41167 грн, а також наступні господарські будівлі та споруди: веранду літ. «а» вартістю 6326 грн, літню кухню літ. «Б» вартістю 14473 грн, сарай літ. «З» вартістю 1369 грн, сарай літ. «І» вартістю 1552 грн, вбиральню літ. «К» вартістю 1545 грн, тамбур літ. «б» вартістю 3089 грн, 5/8 огорожі №1-3 вартістю 11764 грн, 5/8 криниці №4 вартістю 8079 грн, всього вартістю 48197 грн, та загальною вартістю 89365 грн.

Право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 припинено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у частках у сумі 13863 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 396,33 грн.

Позовну вимогу щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6200 грн витрат по оплаті за проведення експертиз залишено без розгляду.

Вирішено після набрання рішенням чинності скасувати заборону ОСОБА_1 здійснювати будівельні роботи, які направлені на збільшення площі житлового будинку та належних до нього будівель і споруд, їх перепланування по АДРЕСА_1, накладену відповідно до ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області суду від 07.04.2017 року.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_2, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення порушені норми матеріального і процесуального права, рішення суду є незаконне та необґрунтоване.

В апеляційній скарзі посилається на те, що виділ в натурі частини житлового будинку, що є у спільній власності, є неможливим, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №14137, а, отже, спірний будинок є неподільним без втрати його призначення й позивач має право тільки на отримання грошової компенсації своєї частки.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано погодився з висновком судової будівельно-технічної експерта ОСОБА_5, оскільки зазначений висновок передбачає поділ спірного будинку при умові здійснення до нього добудови, що є наслідком збільшення його площі та проведення відповідної реконструкції будинку, на момент вирішення спору добудову до житлового будинку сторони не добудовано, експертом визначено варіанти поділу будинку з добудовою, якої не існує, чим порушив вимоги закону.

Крім того, вважає, що рішення суду про стягнення з позивача на користь відповідача 13863 грн ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідач ОСОБА_2 не надавала згоди на отримання грошової компенсації.

Просить скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2017 року та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст. 356, ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 367 ЦК України та дійшов висновку, що підлягає захисту право позивача на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, є підстави для припинення права спільної часткової власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції послався на висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з нерухомого майна.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 24 вересня 2008 року рішенням Апеляційного суду Чернівецької області визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з належними йому господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, та визнано за ОСОБА_6 право власності на 3/4 частини житлового будинку з належними йому господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 5 грудня 2012 року ОСОБА_1 успадкувала 1/6 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток домоволодіння видано ОСОБА_2 29.11.2012 року.

Таким чином, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 3/8 частки спірного домоволодіння, а ОСОБА_2 - 5/8 часток.

Спірне майно складається з з житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», сараю літ «І», тамбура літ. «б», вбиральні літ. «К», огорожі - №1, воріт з хвірткою -№3, криниці - №4.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, що визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України та означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що, по суті, є правом двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року N 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Виходячи з положень ст. 183 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Таким чином, у справах про поділ спільного частково майна в натурі необхідно з'ясовувати: чи є можливим виділ належної позивачу частки в натурі, чи допускається такий виділ згідно із законом; які є варіанти поділу майна в натурі та який із цих варіантів є найбільш сприятливим та найменш обтяжливим для співвласників.

Як встановлено частинам 1 - 3, пунктам 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України у редакції Закону, чинного на момент ухвалення судового рішення, на час розгляду справи для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Оскільки питання про розподіл нерухомого майна в натурі потребує спеціальних знань у галузі будівництва та землеустрою, судом першої та апеляційної інстанції призначено будівельно-технічні експертизи, згідно з висновками яких від 10 жовтня 2016 року №448 та 20 жовтня 2017 року №471 проведення поділу спірного будинковолодіння з урахуванням часток у спільному майні та у відповідності до державних будівельних норм технічно можливе лише з урахуванням можливості влаштування прибудови до будинку.

Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Пунктом 3 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» передбачено, що прибудова - вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.

Відповідно до висновку будівельно-технічні експертизи від 24 жовтня 2014 року №14137, ідеальні частки при розподілі в натурі житлового будинку літ. А в домоволодінні АДРЕСА_1 становлять:

-частка 3/8 - 46,30 х 3/8 = 17,40 м2, що нижче мінімально допустимої нормами площі;

-частка 5/8 - 46,30 х 5/8 = 28,90 м2, що нижче мінімально допустимої нормами площі.

Крім того, відсутня можливість влаштувати другу кухню за рахунок наявних в будинку приміщень з врахуванням необхідної нормативної площі, а саме не менше 7м2, площа однієї з кімнат (прим. 1-4 9,40 м2) також нижче нормативної, визначеної для однокімнатної квартири, також не надається можливим забезпечити обидві квартири допоміжними приміщеннями. І навіть за умови включення холодної веранди (прим. 1-1 8,0 м2) до приміщень, що підлягають розподілу (наприклад переобладнання її в тепле приміщення), ситуація кардинально не зміниться: частка 3/8 - (46,30 + 8,00) х 3/8 = 20,40 м2, також нижче мінімальної допустимої нормами площі; влаштувати другу кухню та кімнату нормативних розмірів так і не надається можливим, як і влаштувати рівноцінні допоміжні приміщення та входи.

Враховуючи вищенаведене згідно з висновком зазначеної судової експертизи здійснення поділу в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 на дві частини з урахуванням належних сторонам часток є неможливим у зв'язку з відсутністю в наявності необхідних площ та необхідного складу приміщень, які б відповідали нормативним вимогам будівельних норм і правил для виділення кожній стороні ізольованої повноцінної однокімнатної квартири з окремим входом, а також відсутності можливості їх прибудови до житлового будинку (а.с. 155-164, Т.1).

З урахуванням викладених обставин справи та вимог ст.ст. 364, 183 ЦК України апеляційний суд приходить до висновку, що поділ у натурі спірного житлового будинку є неможливим, а, отже, у задоволенні позову необхідно відмовити.

У порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачем не було надано належних, допустимих, переконливих доказів, підтверджуючих обґрунтованість заявленого позову, а суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про наявність правових передумов для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід сягнути1493 грн 03 коп. витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1889 гривні 36 копійки витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді: