ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Суми

Справа №592/12856/17

Номер провадження 22-ц/788/561/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Косолап М.М. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОЖНИЙ БАНК» про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У листопаді 2017 року позивач, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначав, що 05 вересня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний іпотечний договір № 6858033 про надання кредиту у сумі 100000 доларів США на придбання квартири, яку у подальшому передано в іпотеку банку. 24 вересня 2015 року між ними було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 6858033 від 05 вересня 2008 року про припинення зобов'язань шляхом прощення боргу, після укладення якої банк вручив відповідачу повідомлення про прощення боргу, де було зазначено, що на підставі укладеної угоди банк простив частину боргу у сумі 46730,12 доларів США, і що згідно до абзацу д) пп. 164.2.17 Податкового кодексу України сума прощеної суми боргу підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, про що відповідачем роз'яснено не було. Вказує, що додаткову угоду про прощення боргу уклав у результаті помилки стосовно наслідків укладення правочину у вигляді виникнення обов'язку у нього стосовно сплати податку з доходів фізичних осіб.

Посилаючись на викладене, просив визнати недійсним додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 6858033 від 05 вересня 2008 року про припинення зобов'язань шляхом прощення боргу, укладену між ним та відповідачем.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Разом з цим зазначає, що унаслідок протиправного не роз'яснення йому відповідачем наслідків прощення боргу, він на даний момент вимушений нести додаткові витрати на сплату податку з доходів фізичних осіб, а тому він помилявся стосовно наслідків укладення правочину.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і убачається з матеріалів справи, 05 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» укладено кредитний договір № 6858033, за яким банк надав позивачу кредит у розмірі 100 000 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 (а. с. 7 - 9).

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором сторони в цей же день уклали договір іпотеки № 685897, предметом якого є вищевказана квартира (а. с. 10 - 12).

03 вересня 2015 р. ОСОБА_2, згідно поданої заяви, надав згоду на добровільну реалізацію заставного майна, яким забезпечено кредитний договір від 05 вересня 2008 року для подальшого застосування програми прощення боргу по кредитному договору. З умовами прощення ознайомлений і згодний (а. с. 49).

24 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 6858033 від 05 вересня 2008 р., за якою банк та позичальник визнали, що сума заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором станом 24 вересня 2015 р. становить 74 439 доларів 01 цент США і банк застосовує відносно позичальника процедуру прощення боргу за кредитним договором відповідно до ст. 605 ЦК України за умови сплати позичальником частини суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 932 долари США протягом 1 дня з дня укладення цієї додаткової угоди. Суми коштів, сплачені позичальником в розмірі, більшому ніж встановлено цим пунктом угоди, підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором (п. 2.1 додаткової угоди № 1). Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до припинення зобов'язань за кредитним договором (п. 6 додаткової угоди) (а. с. 15).

Факт підписання додаткової угоди та виконання її умов не спростовується сторонами.

24 вересня 2015 року ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» листом повідомив позивача, що 24 вересня 2015 р. за його кредитним договором було прощено частину боргу у розмірі 46730,12 доларів США. Зазначено, що згідно абзацу д) пп. 164.2.17 Податкового кодексу України сума боргу платника податку анульованого кредитором по його самостійному рішенню підлягає обкладанню податком з доходів фізичних осіб (а. с. 16, 50).

09 червня 2017 р. Головне управління ДФС у Сумській області направило позивачу податкове повідомлення - рішення та повідомило ОСОБА_2, як платника податків про наявність податкового боргу по військовому збору - 18 903 грн. 91 коп., з податку на доходи фізичних осіб - 251 290 грн. 84 коп. та 170 грн. штрафних санкцій (а. с. 17 - 18).

Позивачу направлено податкову вимогу від 15 листопада 2017 року № 5913-17 про необхідність сплати податкового боргу у розмірі 296 785 грн. 39 коп. (а. с. 63).

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач як на підстави своїх вимог посилається на те, що спірна додаткова угода № 1 вчинена ним внаслідок помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України)

Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам моральним засадам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотно значення, крім випадків, встановлених законом.

Абзацами 2, 3 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Немає правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

З урахуванням викладеного, незнання позивачем податкового законодавства, зокрема, положень Податкового кодексу щодо оподаткування анульованих кредитів не є помилкою про яку йде мова в ст. 229 ЦК, і яка б була підставою для визнання недійсним спірної угоди.

Крім того, колегія суддів ураховує і те, що в день підписання оспорюваної додаткової угоди, банком було надіслано позивачеві лист, отриманий останнім 24 вересня 2015 року, з приводу необхідності сплати податків з суми анульованого кредиту.

За таких умов, суд першої інстанції, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, права і обов'язки сторін, перевіривши їхні доводи і заперечення, ухвалив рішення суду з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набрала законної сили з дня її прийняття і з цього часу на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 16 квітня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик