АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року про примусове проникнення до житла боржника у справі за поданням головного державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ЯрмоленкоКатерини Юріївни про примусове проникнення до житла боржника - Корпорації «Українська спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація «Укрреставрація»,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2017 задоволено подання державного виконавця - надано дозвіл державному виконавцю здійснити примусове проникнення до квартир АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 для проведення опису й арешту майна боржника (Т.2, а.с.104, 105).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про часткове задоволення подання державного виконавця, а саме виключення з переліку квартиру АДРЕСА_1. Вказує, що суд першої інстанції задовольняючи подання залишив поза увагою ту обставину, що з 07.08.2017 вона є власником вказаної квартири, а відтак враховуючи, що вона не є боржником у виконавчому провадженні, надання дозволу на примусове проникнення до належної їй квартири, порушує її право власності, що є неприпустимим (Т.2, а.с.133-138).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2018 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених судом недоліків (Т.2, а.с.155, 156).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2018 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (Т.2, а.с.183).

30.03.2018 від представника боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він підтвердив обставини викладені в апеляційній скарзі та зазначив про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги (Т.2, а.с.188, 189).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.04.2018 призначено справу до апеляційного розгляду (Т.2, а.с.196).

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржнику на праві власності належать квартири АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, а тому для проведення опису й арешту майна боржника з метою виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з боржника боргу, державному виконавцю необхідно надати дозвіл на проникнення до вказаного нерухомого майна.

Повністю з постановленою судом першої інстанції ухвалою та висновками суду, погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2017 державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Ярмоленко К.Ю. звернулась до суду з поданням, в якому просила постановити ухвалу про примусове проникнення до квартир АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 для проведення опису й арешту майна боржника.

В обґрунтування подання вказував, що в провадженні Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві перебуває зведене виконавче провадження № 50652548 з примусового виконання тринадцяти виконавчих документів по стягненню з боржника - Корпорації «Українська спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація «Укрреставрація» боргу на загальну суму 5 867 505 грн. 70 коп. Боржнику на праві власності належать квартири АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, проте боржник не надає на вимогу державного виконавцю доступу до них і не з'являється за викликами до відділу, що позбавляє державного виконавця провести опис майна боржника у порядку виконання рішення про стягнення з боржника боргу (Т.1, а.с.3-5).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Частиною 2 вказаної статті закріплено, що суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для надання дозволу на проникнення до майна боржника з метою належного виконання рішень про стягнення з боржника боргу, проте ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції належним чином не перевірив належність такого майна саме боржнику.

Так, з матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.06.2017, яка набрала законної сили, визнано та затверджено мирову угоду укладену між ОСОБА_3 (позивач) та Українською спеціальною науково-реставраційною проектно-будівельно-виробничою корпорацією «Укрреставрація» (відповідач) за якою право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3 (Т.2, а.с.175-180).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 07.08.2017, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (Т.2, а.с.174).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, станом на 10.01.2018, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (Т.2, а.с.171).

З наведеного вбачається, що на час звернення державного виконавця з поданням до суду (25.09.2017) та на час постановлення оскаржуваної ухвали (17.10.2017), боржник не був власником квартири АДРЕСА_1, в яку дозволено здійснити примусове проникнення, а відтак, як у державного виконавця, так і суду були відсутні належні правові підстави для вирішення питання щодо примусового проникнення до вказаної квартири, яка є власністю іншої особи (ОСОБА_3.), яка не є боржником у виконавчому провадженні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо порушення ухваленим судовим рішенням її прав власника, є законними і обґрунтованими. Разом з цим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки вимоги скарги щодо скасування ухвали в повному обсязі не ґрунтуються на вимогах процесуального закону так як постановлена судом ухвала в інших частинах не стосується прав та інтересів ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, ухвалу суду першої інстанції підлягає скасуванню лише в частині надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні подання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 372, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року про примусове проникнення до житла боржника, в частині надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 - скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ЯрмоленкоКатерини Юріївни про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

В іншій частині ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва

Повний текст постанови складений 18 квітня 2018 року.