АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2762/18 Справа № 205/2449/17 Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про стягнення грошової компенсації втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність (лікарняних), середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про стягнення грошової компенсації втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність (лікарняних), середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилалася на те, що з січня 2011 року по жовтень 2013 року вона працювала в ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради на посаді архіваріуса та 15 жовтня 2013 року звільнилася за власним бажанням. В період роботи на цьому підприємстві з 11 липня 2013 року по 19 липня 2013 року включно перебувала на лікуванні із травмою ноги з діагнозом розірвання сухожильних зв'язок та не могла стати до роботи, що підтверджується листками непрацездатності серії АГЕ №723685 з 11 липня 2013 року по 15 липня 2013 року та серії АГЕ №694300 з 16 липня 2013 року по 19 липня 2013 року, які по виходу з лікарняного відразу здала керівнику, повідомивши, що травму вона отримала під час виконання своїх службових обов'язків на підприємстві. Інформація про те, що отримана травма відноситься до категорії виробничої була також зазначена і в листках непрацездатності. Відповідач, керуючись «Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, мав би одразу створити відповідну комісію та провести розслідування нещасного випадку на виробництві. Однак, відповідач свої обов'язки не виконав, внаслідок чого вона позбулася належних «лікарняних» та не отримала їх ні у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, ні у вигляді грошової компенсації втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність за перші 5 днів перебування на лікарняному за рахунок коштів відповідача, за решту днів за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Не отримала належні виплати й при звільненні з підприємства, про що дізналася із довідки про доходи за 2013 рік, отриманої 06 травня 2014 року за місцем проживання в ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська. Вважаючи отриману травму ноги, із якою перебувала на лікарняному виробничою травмою, та не маючи відповідної реакції відповідача на цей факт, була змушена звернутись до суду, рішенням якого від 30 вересня 2015 року відповідача було зобов'язано провести розслідування обставин отримання нею 11 липня 2013 року травми ноги. Це розслідування відповідач провів 14 квітня 2016 року. За наслідком розслідування комісія дійшла висновку про те, що отримана травма до нещасного випадку на виробництві не відноситься та було складено акт за формою Н-5 від 14 квітня 2016 року. У зв'язку з наведеним вона звернулася до відповідача із проханням виплатити грошову компенсацію втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність (лікарняних) за період з 11 липня 2013 року по 19 липня 2013 року включно, як таких, що не пов'язані із нещасним випадком на виробництві, адже за ці дні взагалі не отримала ніяких коштів. 17 березня 2017 року вона отримала від відповідача листа №324 від 09 березня 2017 року, яким відмовлено у виплаті грошової компенсації втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність (лікарняних), пославшись на відсутність законодавчо визначеного обов'язку підприємства це робити. На підставі викладеного просила суд поновити строк звернення до суду через поважність причин його пропуску та стягнути з відповідача на її користь 119 671 грн. 45 коп., з яких: - 722 грн. 61 коп. - грошова компенсація втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність (лікарняні) за період перебування на лікуванні з 11 липня 2013 року по 19 липня 2013 року включно; 118 948 грн. 84 коп. - середній заробіток за весь час затримки виплати належних виплат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради про стягнення грошової компенсації втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність (лікарняних), середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 17 листопада 2017 рокускасувати та ухваливши нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради просить рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок, а у випадку звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення-в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до положень Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Допомога по тимчасовій непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів фондів державного соціального страхування та оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації є «іншими виплатами, що не належать до фонду оплати праці».

Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском зазначеного строку.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, наказом №03-К від 04 січня 2011 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу в ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради на посаду архіваріуса.

З 11 липня 2013 року по 15 липня 2013 року та з 16 липня 2013 року по 19 липня 2013 року ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з діагнозом: розірвання сухожильних зв'язок.

Надані 31 липня 2013 року ОСОБА_2 листки непрацездатності серії АГЕ №723685 з та серії АГЕ №694300 відповідачем оплачені не були.

Наказом №69-к від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи за власним бажанням.

Не були оплачені лікарняні і при здійсненні відповідачем повного розрахунку при звільненні.

У зв'язку з цим, у травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки її виплати, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року у справі №205/4041/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» ДОР про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки її виплати, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки її виплати, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди (а.с.80-84).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року справі №205/4041/14-ц рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2014 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі, за період з 01 січня 2013 року по жовтень 2013 року в сумі 4 347 грн. 02 коп., розрахунок якої проведений судом без утримання прибуткового податку та обов'язкових платежів, та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 16 жовтня 2013 року по 25 грудня 2015 року включно, в сумі 18 464 грн.12 коп., розрахунок якої проведений судом без утримання прибуткового податку та обов'язкових платежів. Стягнуто з ОКП «Дніпродзержинське БТІ» ДОР на користь ОСОБА_2 300 грн. у відшкодування моральної шкоди та понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 2 949 грн.12 коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с.101-107).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року залишено без змін (а.с.108-112).

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, у справі №205/10678/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради, треті особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, Дніпродзержинська міська виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення лікарняних, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів та моральної шкоди частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Зобов'язано ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради провести розслідування нещасного випадку на підприємстві, що сталося з ОСОБА_2 11 липня 2013 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професіональних захворювань і аварій на виробництві» та за наслідками якого скласти акт за формою Н-5. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с.15-19).

У виконання вказаного рішення суду від 30 вересня 2015 року комісією проведено розслідування нещасного випадку, що стався 11 липня 2013 року на ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради та 14 квітня 2016 року складено акт за формою Н-5 (а.с.20-23).

Комісія дійшла висновку, що нещасний випадок з архіваріусом ОСОБА_2 не визнається таким, що пов'язаний з виробництвом. Акт Н-1 не складається. Комісією не встановлено зв'язок між одержанням потерпілою травми та впливом будь-якого небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання трудових (посадових) обов'язків. Не встановлено точний час отримання травми та факт отримання її на території підприємства. Члени комісії мали зустріч із потерпілою ОСОБА_2, ознайомили її з матеріалами розслідування, строками роботи комісії та роз'яснили її права згідно діючого законодавства.

Копію вищезазначеного акту від 14 квітня 2016 року ОСОБА_2 отримала під підпис рекомендованим листом з повідомленням 23 квітня 2016 року, що нею не заперечується (а.с.79).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що допомогу по тимчасовій непрацездатності (лікарняні) за період з 11 липня 2013 року по 19 липня 2013 року включно відповідачем не сплачено і після проведення розслідування нещасного випадку та складення акту за формою Н-5 14 квітня 2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем порушене право ОСОБА_2 на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності (лікарняні) за період з 11 липня 2013 року по 19 липня 2013 року включно, передбачене ч.1 ст.116 КЗпП України.

30 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради із заявою про сплату витрачених коштів на відновлення її здоров'я у розмірі 9 043 грн. 23 коп. та додатково 200 грн. (а.с.76-78).

12 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про виплату коштів за лікарняні з 11 липня 2013 року по 20 липня 13 року, яке було отримано 23 лютого 2017 року (а.с.24, 25).

Листом №324 від 09 березня 2017 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради було відмовлено у виплаті зазначених сум (а.с.24, 25).

21 квітня 2017 року, ОСОБА_2, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, просила поновити їй строки звернення до суду з позовом через поважність причин його пропуску, посилаючись на те, що про порушення свого права вона дізналася з вищезазначеного листа відповідача №324 від 09 березня 2017 року, яким відмовлено у виплаті їй зазначених сум (а.с.1-11, 49-60, 85-95).

Як вбачається з матеріалів справи та позивачем не заперечувалося, що акт, складений відповідачем від 14 квітня 2016 року ОСОБА_2 отримала - 23 квітня 2016 року (а.с.79).

Таким чином, початок строку позовної давності, в цьому разі, починається з наступного дня після отримання позивачем копії акту відповідача - з 24 квітня 2016 року, в якому встановлено, що нещасний випадок з архіваріусом ОСОБА_2 не визнається таким, що пов'язаний з виробництвом. Акт Н-1 не складається.

До суду з даним позовом позивач звернулася 21 квітня 2017 року, тобто майже через рік після отримання акту (а.с.1).

Позивач ОСОБА_2 пояснювала, що у зв'язку з отриманою в липні 2013 року травмою ноги, в зазначений період часу вона хворіла, 04 жовтня 2016 року перенесла операцію на нозі та знаходилась на лікарняному до 09 листопада 2016 року. В подальшому не мала можливості самостійно звернутися за захистом свого порушеного права за станом здоров'я та погодними умовами (ожеледиця).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити позивачем не було надано суду жодних належних доказів свого перебування на лікарняному, проведення операції та докази щодо хвороби у період часу після отримання нею акта відповідача.

В даному випадку строк позовної давності складає три місяці, оскільки лікарняні не входять до складу заробітної плати, в межах якого позивач ОСОБА_2 мала можливість звернутись до суду за захистом свого порушеного права, але в передбачені законом строки цього не зробила.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення грошової компенсації втрати заробітної плати через тимчасову непрацездатність (лікарняних), середнього заробітку за час затримки розрахунку, та правильно відмовив у їх задоволенні у зв'язку з пропуском тримісячного строку на звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги стосовно помилковості висновків рішення суду щодо пропуску позивачем строків позовної давності є необґрунтованими, оскільки позивач дізналася про порушення свого права саме з 24 квітня 2016 року - дати отримання акт за формою Н-5 від 14 квітня 2016 року, а не з листа №324 від 09 березня 2017 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ» Дніпропетровської обласної ради.

Належних доказів пропуску позивачем тримісячного строку на звернення до суду зі вказаними позовними вимогами з поважних причин суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість та невмотивованість рішення суду є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді