20 квітня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючий суддя - Пронін С.Г.
за участю секретаря Жильцова Р.Д.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2013 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюбні відносини не підтримують, разом не проживають с серпня 2013 року. Вказує на те, що о 2013 році відповідач виїхав за межі України, буцімто в пошуках роботи. З того часу вони не спілкуються, місце знаходження відповідача їй не відоме. Малолітня дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні Вказує на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання не надає, хоча має постійне місце роботи з стабільним доходом. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі ? частини всіх його доходів, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач до судового засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2013 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюбні відносини не підтримують, разом не проживають с серпня 2013 року. Малолітня дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні.
Згідно із довідкою КП «Сервіскомуренерго» № 04/372 від 22.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою: вул.. Ювілейна, б. 4 кв. 19 м. Миколаївка разом із своїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідач дитину не утримує, добровільної допомоги не надає.
Зазначені вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Згідно до ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину, аліменти стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 даної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зазначені положення відповідають вимогам, передбаченим статтями183,184 СК України. Крім того,постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»у п. 17 підкреслено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».
Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці, та будучі батьком дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та її матері до відповідного віку.
Також, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.
Керуючисьст.ст.10,11,88,212-215,224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_4