Справа № 159/6172/14-ц
Провадження № 4-с/159/9/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської області

в складі: головуючого судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність, рішення старшого державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 08.02.18 р. звернувся до суду із вказаною вище скаргою. На обґрунтування своєї скарги зазначив, що ним 27.01.18 р. отримано рекомендований лист № 157 із вмістом супровідного листа від 22.12.17 р. № 50 030 03 629/18, яким держвиконавець Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі Ковельський МРВ ДВС) ОСОБА_2 повідомляв про прийняте 22.12.17 р. рішення про призначення суб»єкта оціночної діяльності суб»єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (далі ВП); направлено копію такого рішення постанови (далі оскаржувана постанова). Зазначає? що посадовими особами Ковельського МРВ ДВС здійснюються виконавчі дії у ВП: АСВП № 327 132 03 від 18.05.12 р. з примусового виконання виконавчого листа (далі в/л), виданого Ковельським міськрайсудом Волинської обл. 16.05.12 р. у справі № 0306/1 833/12 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 01.05.2 000 р. н., у розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 20.03.12 р. і до досягнення дитиною повноліття; АСВП № 473 750 41 від 24.04.15 р. з примусового виконання в/л, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської обл. 15.04.15 р. у справі № 159/6 172/14 ц про збільшення розміру стягнутих аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, 01.05.2 000 р. н., з 400 грн. до 650 грн. щомісячно, починаючи з 17.03.15 р.; ЗВП № 292 201 23 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення із ОСОБА_1 коштів на користь фізичних та юридичних осіб на загальну суму 520 912 грн. 93 коп.. 03.08.17 р. ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області було задоволено подання ст. держвиконавця Ковельського МРВ ДВС ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку. Було звернено стягнення на 38/100 ідеальної частини у новоствореному об»єкті нерухомого майна, а саме: у АДРЕСА_1, право на яку визнано за ним за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 16.01.14 р. та право власності на яку не зареєстровано в установленому законом порядку, для виконання в/л: № 327 132 03 від 18.05.12 р., № 473 750 41 від 24.04.15 р., виданих Ковельським міськрайсудом Волинської області, відповідно, 18.05.12 р. у справі № 159/6 172/14 ц, 24.04.15 р. у справі № 0306/1 833/12, та на виконання в/л за зведеним ВП. Постановою держвиконавця від 25.10.17 р. було описано та накладено арешт на нерухоме майно і оголошено заборону його відчудження. З оскаржуваної постанови, із змісту супровідного листа № 50 030 03 629/18 від 22.12.17 р., слідує, що держвиконавцем вчиняються дії, зокрема, по виконанню вказаної вище ухвали суду від 03.07.17 р.; з метою визначення ринкової вартості описаного та арештованого нерухомого майна, та його реалізації шляхом розміщення в СЕТАМ та проведення електронних торгів, було призначено суб»єкта оціночної діяльності суб»єкта господарювання. Покликаючись на ч. 3 ст. 20, ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що, враховуючи дату винесення оскаржуваної постанови, якою суб»єкта оціночної діяльності зобов»язано надати письмовий висновок, письмовий звіт з питань, що містяться у постанові, впродовж 45 днів виконавцем сторону письмово не повідомлено. Покликаючись на п. п. 7 п. 2, п. 17 Правил вручення поштового відправлення, поштового переказу Правил надання послуг поштового зв»язку, затверджених постановою КМ України від 05.03.09 р. № 270, судову практику, зазначає, що за станом на дату подання розглядуваної скарги, на протязі 46 днів рекомендованого повідомлення про вручення особисто повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна стороною не отримано. Це позбавляє можливості використання прав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 19, ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Покликаючись на ст. ст. 330, 334, 388, ч. 2 ст. 328 ЦК України, зазначає, що для відновлення порушених прав, у т. ч. інших осіб, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; буде неможливим повернення виконання таких дій і рішень, що оскаржуються, спрямованих на реалізацію арештованого майна у разі визнання судом їх неправомірними чи передчасними, а оскаржуваної постанови незаконною і скасування. Вважає, що зупинення судом передачі майна на реалізацію до набрання законної сили судовим рішенням у розглядуваній справі не утруднить примусового виконання в/л, не зробить їх виконання неможливим, так як за постановою держвиконавця від 25.10.17 р. було описано та накладено арешт на нерухоме майно та оголошено заборону його відчудження; передбачене п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Одночасно просить поновити процесуальний строк та зупинити передачу майна на реалізацію судом, зупинити реалізацію арештованого майна у ВП, відкритому за в/л ЗПВ № 292 201 23, № 327 132 03 від 18.05.12 р., № 473 750 41 від 24.04.15 р., виданих Ковельським міськрайсудом Волинської області, до розгляду справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням у розглядуваній справі; зобов»язати посадову особу Ковельського МРВ ДВС, яка здійснює виконавчі дії у зазначених вище ВП, не пізніше наступного робочого дня, коли їй стало відомо про постановлення такої ухвали, зупинити виконавчі дії у частині звернення стягнення на майно, реалізацію якого зупинено судом, про що винести відповідну постанову і надіслати її підприємству, установі, організації, що здійснюють таку реалізацію; визнати дії та бездіяльність держвиконавця передчасними, неправомірними; скасувати оскаржувану постанову та зобов»язати держвиконавця в установленому ч. ч. 2, 3, абз. 1 ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» порядку здійснити заходи щодо з»ясування належності майна боржнику на праві власності та отримати документальне підтвердження шляхом доступу до бази даних і реєстрів, у т. ч., електронних.

Заявник у судове засідання 11.04.18 р. не зявився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Заявник попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Особа, дії, бездільність та рішення якої оскаржуються, в судове засідання також не зявилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомлено. Попередньо подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Попередньо особа, дії, бездільність та рішення якої оскаржуються, подала суду письмове заперечення проти доводів скарги (а. с. 22), обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у В ДВС є ВП: зведене ВП (далі - ЗВП)№ 29220123 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення із ОСОБА_1 коштів на користь фізичних та юридичних осіб на загальну суму 1 151 208 грн. 84 коп.. АСВП № 32713203 від 18.05.12 р. з примусового виконання в/л, виданого 6.05.12 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області по справі № 0306/1 833/12 про стягнення іх ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 01.05.2 000 р. н., у розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 20.03.12 р. і до досягнення дитиною повноліття, за яким сума заборгованості по аліментах на момент набрання чинності рішенням про збільшення розміру аліментів становила 6 426 грн. 29 коп.; АСВП № 47375041 від 24.04.15 р. з примусового виконання в/л, виданого 15.04.15 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області по справі № 159/6 172/14 ц про збільшення розміру стягнутих аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 01.05.2 000 р. н., у розмірі по 650 грн. щомісячно, починаючи з 17.03.18 р., за яким сума заборгованості по аліментах за станом на 19.02.18 р. становить 22 323 грн. 50 коп.. Боржник періодично здійснює часткові погашення боргів в сумі 20 30 грн. на місяць, що не перекриває поточних нарахувань по аліментах; борг не погашений та постійно зростає. За ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 03.08.17 р. у справі № 159/2 882/17, постановлено звернути стягнення на 38/100 ідеальної частки у новоствореному об»єкті нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_2, право на яку визнано за ОСОБА_1 за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 16.01.14 р., що не зареєстроване у встановленому законом порядку для виконання в/л, виданих Ковельським міськрайсудом Волинської області, відповідно, 18.05.12 р., 24.04.15 р.. Ним на підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено опис та арешт майна боржника таз метою його подальшої реалізації шляхом розміщення у СЕТАМ і проведення електронних торгів, 22.12.17 р. винесено постанову про призначення суб»єкта оціночної діяльності суб»єкта господарювання для у часті у ВП для визначення ринкової вартості вказаного вище майна, належного боржникові. За станом на 19.02.18 р. оцінку арештованого майна не проведено, передача на реалізацію та сама реалізація арештованого майна не здійснені. Вважає оскаржувані дії законними. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Неявка вищезазначених осіб не є перешкодою для вирішення розглядуваного питання по суті судом в порядку, визначеному ст. 447 ЦПК України, уїх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, цивільної справи № 59/6 172/14 ц, ВП, наданого у розпорядження суду у 2 х томах (1 том на 516 арк; 2 том на 193 арк.), вважає, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як слідує із положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Заявник у своїй скарзі одночасно заявив про поновлення процесуального строку для подання скарги.

Як слідує із змісту ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для проведення оцінки майна виконавець виносить постанову про залучення суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання зобов»язаний надати письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Дійсно, як слідує з копії оскаржуваної постанови, вона винесена ст. держвиконавцем Ковельського МРВ ДВС ОСОБА_2 22.12.17 р. у ЗВП № 292 201 23, ВП № 327 132 03, ВП № 473 75041 при примусовому виконанні в/л № 159/6 172/14 ц, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської області 15.04.15 р.. Заявник значиться боржником, ОСОБА_3 стягувачем. Прийшовши до висновку про необхідність проведення оцінки арештованого майна для передачі його на реалізацію, держвиконавець ОСОБА_2 призначив суб»єкта оціночної діяльності суб»єкта господарювання ТОВ «Волинь Експерт», зобов»язавши останнього надати письмовий звіт (акт оцінки майна), висновок ринкової вартості описаного та арештованого нерухомого майна, з метою реалізації останнього шляхом розміщення в СЕТАМ та проведення електронних торгів. Копію оскаржуваної постанови вирішено направити сторонам ВП. Зазначено про права на оскарження такої постанови у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

За станом на 08.02.18 р. у матеріалах ВП відсутні відомості про дату отримання копії оскаржуваної постанови заявником, тому суд вважає, що строк на оскарження її пропущено з поважних причин і його слід поновити.

Нерухоме майно, згадане заявником у скарзі, дійсно, описане та арештоване за постановою цього ж держвиконавця від 25.10.17 р., що стверджується оригіналом такої постанови, що міститься у матеріалах ВП.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Оскільки, враховуючи наведене вище та положення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із змістом якої під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення, зокрема, постанов, суд приймає до уваги, що вищезазначена постанова державного виконавця у діючому виконавчому провадженні, якою описано та арештовано держвиконавцем рухоме майно заявниці, останньою, зокрема, не оскаржена, та на даний час є чинною.

У розпорядженні суду відсутні дані про скасування такої постанови, тому суд враховує, що вона є чинною.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому винесення оскаржуваної постанови є логічним та законним продовженням дій держвиконавця, спрямованих на виконання виконавчих документів у ВП при наявності чинної постанови про опис та арешт майна заявника, з врахуванням суті та засад виконавчого провадження, що окреслені ст. ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак суд не вбачає підстав для задоволення скарги у частині визнання дій держвиконавця по винесенню оскаржуваної постанови, ні передчасними, ні неправомірними, а також підстав для її скасування і зобов»язання держвиконавця до вчинення дій по з»ясуванню належності майна заявникові як боржникові та отримання ряду додаткових документів на підтвердження цього.

У розглядуваній скарзі заявник одночасно просить суд зупинити реалізацію арештованого майна в порядку забезпечення реалізації судового рішення, яким може бути його скаргу задоволено та визнано дії держвиконавця передчасними, а оскаржувану постанову скасовано як незаконну, зобов»язати посадову особу Ковельського МРВ ДВС не пізніше наступного дня після того, як йому стане відомо про винесення ухвали, зупинити виконавчі дії у вказаному вище ВП.

Однак, суд, враховуючи наведене вище обґрунтування безпідставності скарги заявника, відмічає, що відповідно до абз. 1 п. 15 Постанови Пл. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07. 02.14 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду.

Таким чином, підстав для задоволення клопотання заявника в частині скарги про вжиття заходів, так би мовити, «забезпечення скарги», про що, фактично, просить заявник, шляхом зупинення реалізації майна, немає, так як за приписами норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Тому підстав для задоволення вимог заявника немає. Скарга є безпідставною.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 18, 447, 449 ЦПК України, ст. ст. 1, 2, 20, 56, ч. 1 ст. 13, ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги відмовити у повному обсязі за її безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області як суду апеляційної інстанції протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування учасників справи:

Заявник - ОСОБА_1, 72 р. н., прож. 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Набережна, 6/1.

Особа, дії, бездільність та рішення якої оскаржуються, - старший державний виконавець Фіц Микола Мойсейович, юридична адреса місця праці: Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Кармелюка, 4.

Головуючий:ОСОБА_5