АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/274/17 Номер провадження 22-ц/786/573/18Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.,

За участю секретаря судового засідання - Колодюк О.П.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Селянського (фермерського господарства) "Атланта" про визнання договору недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року, ухваленого у період часу з 15:51 год. до 16:21 год. 21 грудня 2017 року, під головуванням судді Клименко С.М.,-

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до Селянського фермерського господарства «Атланта» про визнання договору недійсним з підстав передбачених ст. 203,215,217,230 ЦК України, ст. 15 ЗУ « Про оренду землі»

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що 01 квітня 2007 року вона уклала з відповідачем Селянським фермерським господарством «Атланта» договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки площею 3,21 га розташованої на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 01 червня 2007 року за №95.

18 вересня 2008 року вона уклала з відповідачем Додаткову угоду №1 до зазначеного Договору оренди земельної ділянки, де п.7 було викладено в новій редакції, що за користування земельною ділянкою Орендар сплачує щорічно Орендодавцю орендну плату у розмірі 1106,05 грн., що становить 3% від вартості земельної ділянки, примірник якої їй не було надано та яка була зареєстрована у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 27 січня 2009 року за №82.

Вказувала, що коли в поточному році її запросили до СФГ «Атланта» з приводу внесення змін до Договору оренди в частині розміру орендної плати, з'ясувалось, що у Додатковій угоді №1 від 18 вересня 2008 року строк дії договору записаний до 31.12.2028 року, тобто на 20 років.

Запис щодо дії Договору оренди було зроблено без її відома , про що свідчить внесений запис про це іншим почерком та іншою авторучкою. Зазначена Додаткова угода була підписана нею лише на 2 сторінці, «Реквізити сторін» і строк дії Договору були заповнені уже після підписання Додаткової угоди.

Вважає, що відповідач ввів її в оману щодо істотної умови Договору оренди - строку дії Договору.

Просила суд поновити строк позовної давності у зв'язку з поважністю його пропуску, визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 18.09.2008 року до Договору оренди земельної ділянки зареєстрованого в Державному реєстрі земель за № 95 від 01.06.2007 року укладений між нею та Селянським фермерським господарством «Атланта» зареєстрованим Кременчуцьким районним відділом у Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель запис №-2 від 27 січня 2009 року та судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року ОСОБА_3 в задоволенні позову до Селянського фермерського господарства «Атланта» про визнання договору недійсним - відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилася позивач ОСОБА_3 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Апелянт вважає висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Також вважає, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого неправильно вирішив спір.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує підставами позову. Вказує на те, що встановлені суперечності між висновком експерта та іншими даними у справі не свідчать про його недостовірність.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

В письмових поясненнях на апеляційну скаргу СФГ « Атланта» прохає відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вказують, що ОСОБА_3 пропустила строк позовної давності, та що копію оскаржуваної додаткової угоди їй було вручено в 2012 році, про що свідчить запис під № 25 в реєстрі про видачу договорів оренди по Бондарівській сільській раді, який досліджувався в ході судового розгляду справи та який ведеться на їхньому підприємстві.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 і Селянське фермерське господарство «Атланта» 01 квітня 2007 року уклали договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов зазначеного Договору позивач надала, а Селянське фермерське господарство «Атланта» прийняло в строкове платне володіння і користування належну їй, згідно Державного акта на право власності, земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Кременчуцької райдержадміністрації від 16.05.2005 року №169, яка знаходиться на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області загальною площею 3,21 га кадастровий НОМЕР_2, нормативно грошова оцінка якої 35864,03 грн., який укладено на десять років, починаючи з дати його підписання сторонами та який був зареєстрований в Кременчуцькому райвідділі ПРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 01.06.2007 року за №95.

З акта передачі - прийняття згідно договору оренди земельної ділянки №95 від 01 червня 2007 року скріпленого підписами позивача і відповідача, вбачається, що 01 червня 2007 року ОСОБА_3 передала, а уповноважена особа від Селянського фермерського господарства «Атланта» прийняла в оренду земельну ділянку НОМЕР_3 загальною площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Межі, розміри та місце розташування земельної ділянки визначені і погоджені сторонами, головою Бондарівської сільської ради та начальником Кременчуцького районного відділу земельних ресурсів, що підтверджується актом від 01 квітня 2007 року.

Також місцевим судом встановлено, що 18 вересня 2008 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору оренди земельної ділянки зареєстрованого в Державному реєстрі земель за №95 від 01 червня 2007 року про викладення п.4 зазначеного Договору в новій редакції, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 36868,22 грн., а також про викладення п.6 в новій редакції, що строк дії договору земельної ділянки до 31.12.2028 року, яку підписали позивач та уповноважений представник відповідача та яка була зареєстрована в Кременчуцькому райвідділі ПРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 січня 2009 року за №82.

доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з тих обставин, що договір оренди земельної ділянки укладені сторонами 01 червня 2007 року та зареєстрований Кременчуцьким районним відділом у Полтавській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель запис №82 від 27 січня 2009 року, і Додаткова угода № 1 від 18 вересня 2008 року до нього відповідають вимогам ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки вони містять відомості про об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Місцевий суд критично віднісся до висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №953/954-956 складеної 18 вересня 2017 року про те, що підписи від імені ОСОБА_3 у Додатковій угоді №1 від 18.09.2008 до Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Державному реєстрі земель за №95 від 01.06.2007 в розділі Реквізити сторін Орендодавець в графі «Підпис», виконані пастами для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не ОСОБА_3, а іншою(-ими) особою(-ами), оскільки вони суперечать в іншим встановленим в судовому засіданні обставинам, підтвердженими належними доказами.

Також, вказуючи на те, що позивач була присутня 18 вересня 2008 року безпосередньо в момент підписання оспорюваної Додаткової угоди, дійшов висновку, щоз цього часу вона і довідалась про вчинення зазначеного правочину та його умови. А оскільки СФГ «Атланта» з 2007 року відкрито користується спірною земельною ділянкою, сплачуючи земельний податок та виплачуючи орендну плату позивачу, суд не знайшов підстав і для поновлення пропущеного строку позовної давності.

Місцевий суд встановив, що 27.11.2012 року позивачка отримала копію спірного додаткової угоди до договору оренди землі, та з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності.

З даними висновками місцевого суду не можна погодитися з наступних підстав

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент ухвалення рішення) висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути вмотивоване в судовому рішенні.

З висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 953/954-956 від 18 вересня 2017 року вбачається, що: «Підписи від імені ОСОБА_3 у Додатковій угоді №1 від 18 вересня 2008 року до Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Державному реєстрі земель за № 95 від 01 червня 2007 року в розділі Реквізити сторін Орендодавець в графі «Підпис» виконані пастами для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів - не ОСОБА_3, а іншою (-ими) особою (-ами).

Не беручи до уваги вказаний доказ, місцевий суд належним чином не врахував пояснення позивачки, яка пояснила, що підписувала іншу додаткову угоду, де в графі термін дії був поставлений прочерк, а зареєстрована була інша додаткова угода, яку вона не підписувала, та в якій без її згоди було змінено одну з істотних умов договору - термін дії до 2028 року.

Відповідачем у справі, належними доказами не спростовані доводи позивача та вказаний висновок експерта, щодо наявності волевиявлення ОСОБА_3 на укладення додаткової угоди, в якій термін дії договору оренди земельної ділянки збільшений до 2028 року.

Вказана обставина є підставою для визнання недійсною додаткової угоди.

Поряд з цим, суд вважає не доведеними підстави позову в частині визнання договору недійсним з підстав п.1 ст. 230 ЦК України, а саме: введення в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Однак враховуючи, що в позовній заяві позивачка підстави позову ґрунтувала на вимогах ст.ст. 203, 215 ЦК України, апеляційний суд вважає, що оспорена додаткова угода підлягає визнанню недійсною на підставі цих норм права.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі №6-48цс15.

В ході судового розгляду справи позивачка вказувала, що про порушення свого права дізналася в 2016 році.

Відповідачем зроблено заяву про застосування строку позовної давності, з тих підстав, що позивачка отримала копію спірної додаткової угоди 27.11.2012 року.

Позивачка оспорила факт отримання додаткової угоди, та заперечила факт підпису про отримання, вказавши, що це не її підпис.

Досліджуючи вказаний реєстр отриманих договорів оренди по Бондаревській сільській раду, судом апеляційної інстанції встановлено, що цей реєстр є внутрішнім документом СФГ « Атланта». Під номером 25 навпроти прізвища ОСОБА_6 наявна дата 27.11.2012 року та стоїть підпис.

Суд апеляційної інстанції, з врахуванням позицій сторін у справі приходить до висновку, що зазначений реєстр договорів не є належним доказом, який свідчить, що ОСОБА_6 дізналася та отримала копію саме спірної додаткової угоди, оскільки в ньому відсутні посилання на отримання саме додаткових угод до договорів оренди.

У відповідності з вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду справи позивачка зазначила, що копію оспорюваного договору отримала в серпні - вересні 2016 року коли звернулася до відповідача з вимогами про повернення їй земельної ділянки після квітня 2017 року.

Таким чином, позивач строк позовної давності не пропустила. Початок перебігу строку позовної давності розпочався з моменту коли ОСОБА_3 дізналася про порушення її прав, тобто з серпня - вересня 2016 року.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Доводи апеляційної скарги позивача щодо відсутності її волевиявлення на підписання додаткової угоди до договору оренди землі знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи відповідача справі щодо тривалого виконання сторонами умов як укладеного договору так і спірної додаткової угоди мають значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним (пункт 7 постанови Пленумом Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Судом апеляційної інстанції також встановлено безпідставність заперечень відповідача щодо пропуску строків позовної давності.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, про порушення свого права ОСОБА_3 дізналася у серпні-вересні 2016 року, ( точної дати позивачка не вказала), отримавши копію зареєстрованої додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

До суду вона звернулася в межах трьохрічного строку позовної давності з моменту коли дізналася ( могла дізнатися) про порушення свого права.

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи ( п. 3 ч. 1 ст. 376) та ухвалення нового, про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Судові витрати позивача у справ, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрати за проведення судової експертизи, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.2, ст. 376 ч. 1 п. 3 , 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 18.09.2008 року до Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Державному реєстрі земель за № 95 від 01.06.2007 року, укладену між нею та Селянським фермерським господарством «Атланта» зареєстровану Кременчуцьким районним відділом у Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель запис №-2 від 27 січня 2009 року.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Атланта» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі: 640+975 = 1615 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 9523,20 грн. , а всього - 11138 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 06 квітня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області П.С. Абрамов