Справа № 148/390/18
Провадження №2-о/148/37/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: головуючого судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Територіальної громади сіл Курашівці та Посухів в особі Курашовецької сільської ради, про встановлення факту проживання однією сімєю, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю.

Вказана заява мотивована тим, що 10.02.2005 померла ОСОБА_2, яка 02.02.1998 склала заповіт на ім'я ОСОБА_3, яка є матірю заявниці.

Починаючи з 1995 року ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю, оскільки остання за станом здоров'я не могла здійснювати догляд за собою і вести домашнє господарство. Протягом останніх десяти років життя ОСОБА_3 постійно допомагала їй вести домашнє господарство, доглядати домоволодіння та обробляти земельну ділянку, проводити ремонт житлового будинку, пізніше після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 за власні кошти здійснила її поховання та організувала обрядові заходи.

До спадкового майна належить право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Урожай» у с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області , розміром 2,27 в умовних кадастрових гектарах.

Інших спадкоємців крім ОСОБА_3, після смерті - ОСОБА_4 не залишилося. Після відкриття спадщини, ОСОБА_3 прийняла спадщину ОСОБА_4, так як постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини, однак не оформила свої спадкові права.

Згодом 17.12.2009 померла ОСОБА_3, заявник є її спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину.

Однак, не може реалізувати свої спадкові права на земельну частку (пай) успадковану матір'ю від ОСОБА_3

У звязку з цим, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою і просить встановити факт проживання однією сімєю між ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Заявниця у судове засідання не зявилася подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заявниці у судовому засіданні заяву підтримала та пояснила суду, що у ОСОБА_4 стався інсульт у звязку з чим, мати заявниці ОСОБА_3 стала доглядати останню.

Представник у судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також вказав, що визнає вимоги ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 пояснили суду, що проживають поряд та їм відомо, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 були сестрами та у період з 2000 2005 роки спільно проживали, оскільки ОСОБА_3 доглядала ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 029043 від 30.11.2005, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області, 10.02.2005 померла ОСОБА_4 (а.с. 7).

У відповідності до свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 147255 від 18.12.2009, виданого Курашовецькою сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області, 17.12.2009 померла ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно заповіту від 02.02.1998, ОСОБА_4 заповіла усе своє майно ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до довідки за № 29 від 17.01.2018, виданої Курашовецькою сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області, на день смерті 02.12.2005 з ОСОБА_4 проживала ОСОБА_3, яка доглядала померлу та здійснила її поховання (а.с. 10). Згідно іншої довідки за № 27 від 17.01.2018, виданої Курашовецькою сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області, спадкоємицею ОСОБА_3, померлої 17.12.2009 є її донька ОСОБА_1 та інших спадкоємці за законом чи заповітом у померлої немає (а.с. 11).

Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995,передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 2 ст. 3 СК України, визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши докази у справі, в тому числі покази свідків, суд вважає, що у судовому засіданні належним чином доведено факт спільного проживання між ОСОБА_2, померлою 10.02.2005 та ОСОБА_3, померлою 17.12.2009 у період з 2000 року 10.02.2005, а тому, на думку суду заява про встановлення факту підлягає частковому задоволенню. Разом з тим, в іншій частині вимог ОСОБА_7 слід відмовити, оскільки в ході розгляду справи суду не було надано жодних доказів, які б служили підтвердженням спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1995 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4,12, 13, 81, 294, 315, 319ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю у період з 2000 року 10.02.2005 між ОСОБА_2, померлою 10.02.2005 та ОСОБА_3, померлою 17.12.2009.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Розяснити, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.04.2018.

Суддя: