Номер провадження: 22-ц/785/3259/18
Номер справи місцевого суду: 523/5894/15-ц
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року у цивільній справі за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, третя особа - ОСОБА_6,

встановила:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 вересня 2011р. ОСОБА_3 позичила ОСОБА_6, ОСОБА_5 суму у розмірі 20 000 доларів США. Вищевказані кошти повинні бути повернені позивачу в строк до 06 листопада 2011р., однак до теперішнього часу кошти не були повернуті.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідачів суму коштів у розмірі 20000 доларів США, а також три відсотки 3% річних від суми боргу у розмірі 1800 доларів США, що за курсом НБУ на 02.09.2014р. становить 283 588,61 грн.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та просила стягнути лише з ОСОБА_5 суму боргу у розмірі 20000 доларів США, а також 3 % річних від суми боргу у розмірі 3233 доларів США, що станом на 28 березня 2017р. становить суму у розмірі 630857,27 грн.

Відповідач ОСОБА_5 в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнав та пояснив, що він взагалі жодних коштів від позивачки не отримував, а всі взаємовідносини склались безпосередньо між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 В останнє судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Крім того, в матеріалах справи є клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутністю.

Третя особа ОСОБА_6 про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації: АДРЕСА_1, де не проживає, що підтверджується поштовими повідомленнями, у зв'язку з чим, вважається повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково.

Було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 529800 грн., три відсотки річних у розмірі 85642,17 грн., що еквівалентно сумі у розмірі 3233 долара США, судовий збір у розмірі 2835,89 грн., а всього стягнуто суму у розмірі 618 278,06 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2011р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали від ОСОБА_3 в борг суму коштів у розмірі 160 000 грн., у еквіваленті 20000 доларів США терміном на два місяця, тобто в строк до 06 листопада 2011р., що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с.10).

Зазначеними обставинами повністю спростовуються доводи відповідача ОСОБА_5 про те, що він в борг грошових коштів не отримував, а відносини існували лише між ОСОБА_3 і ОСОБА_6

Разом з тим, в судовому засіданні суду першої інстанції відповідач ОСОБА_5 пояснив, що він особисто коштів не отримував, а всі кошти отримав ОСОБА_6, а він лише підписав розписку за проханням ОСОБА_3, для підтвердження факту отримання коштів.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на вказані норми матеріального права, вищевказана розписка, яка була власноручно підписана відповідачем ОСОБА_5, свідчить про укладення договору позики у простій письмовій формі, відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні судом першої інстанції було обгрунтовано встановлено, що борг був наданий саме в доларах США, що не заперечував ОСОБА_5

Разом з тим, позичені грошові кошти позивачці не були повернуті, оскільки доказів протилежного відповідачем не були надані.

Надані відповідачем ОСОБА_5 копії договорів між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не підтверджують факт повернення коштів за розпискою від 06.09.2011р.

Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 спільно з третьою особою ОСОБА_6 отримали від ОСОБА_3 в позику 20000 доларів США, то у них виник солідарний обов'язок по поверненню вказаних коштів, як то передбачено ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Згідно вказаної норми матеріального права, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що позивач має право вимагати повернення боргу від відповідача ОСОБА_5, при цьому не має значення яким чином були використані кошти, оскільки згідно ст. 544 ЦК України у відповідача є право зворотної вимоги до іншого боржника.

Так, з відповідача ОСОБА_5 підлягає стягненню сума боргу, еквівалентна сумі у розмірі 20000 доларів США, тобто за курсом НБУ на час ухвалення рішення, у розмірі 529800 (п'ятсот двадцять дев'ять тисяч вісімсот) грн., з чим погоджується колегія суддів.

Разом з тим, в оскаржуваному судовому рішенні суд помилково зазначив, що борг підлягає стягненню в доларах США, що є еквівалентом гривні України.

Так, згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити у грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Таким чином, враховуючи те, що боргові зобов'язання виникли між фізичними особами, а також те, що єдиною валютою на території України є гривня, то суду належало стягнути борг в гривнях України, що є еквівалентом 20000 доларів США, а не навпаки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем також були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних від суми боргу у розмірі 3233 долара США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути 3% річних за вказаний період у розмірі 85642,17 грн., що еквівалентно сумі у розмірі 3233 долара США.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про те, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума боргу у розмірі 529800 (п'ятсот двадцять дев'ять тисяч вісімсот) гривень, що еквівалентно сумі у розмірі 20000 (двадцять тисяч доларів США), три відсотки річних у розмірі 85642,17 грн., що еквівалентно сумі у розмірі 3233 долара США, судовий збір у розмірі 2835,89 грн., а всього до стягнення підлягає сума у розмірі 618278 (шістсот вісімнадцять тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 06 (шість) копійок.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його не спростовують, за виключенням того, що суд помилково зазначив в рішенні суду про стягнення суми основного боргу у валюті США, що є еквівалентом гривні.

В іншій частині рішення ухвалено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з викладеними обставинами, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити та прийняти постанову, якою в абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри: «суму боргу у розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 529800 грн.» замінити словами та цифрами: «суму боргу у розмірі 529800 (п'ятсот двадцять дев'ять тисяч вісімсот) гривень, що еквівалентно сумі у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США».

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року змінити.

Прийняти постанову, якою в абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри: «суму боргу у розмірі 20 000 доларів США, що еквівалентно сумі у розмірі 529800 грн.» замінити словами та цифрами: «суму боргу у розмірі 529800 (п'ятсот двадцять дев'ять тисяч вісімсот) гривень, що еквівалентно сумі у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 19.04.2018 р.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра