АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня2018 року м. Київ

Справа 761/17375/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г. 01 грудня 2017 року об 11:04 год. у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гамма-Консалтинг»,

В С Т А Н О В И В

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гамма-Консалтинг», в якому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні його власністю квартирою АДРЕСА_1, а саме: виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із зазначеної квартири.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на електронних торгах позивач придбав зазначену квартиру, яка перебувала в іпотеці та зареєстрував право власності. 10.05.2017 він звернувся до зберігача квартири з метою прийняття купленої квартири, але зберігач повідомив, що в нього відсутні ключі від квартири, так як ОСОБА_2, як колишній власник квартири та іпотекодавець, не зважаючи на те, що державним виконавцем передано вказану квартиру на відповідальне зберігання, змінила замки. 11.05.2017 позивач разом із зберігачем, працівником поліції та представником служби аварійного відкриття замків намагались потрапити до квартири. Після входження до квартири було встановлено, що в квартирі знаходиться жінка похилого віку - це була ОСОБА_4. Після цього в квартирі з'явилась ОСОБА_2 разом з невідомими чоловіками та було викликано слідчо-оперативну групу. Коли поліція та зберігач залишили квартиру позивач намагався переконати відповідачів звільнити квартиру, проте його зусилля залишились безрезультатними, тому і йому довелось залишити квартиру.

Позивач зазначає, що в порушення чинного законодавства, він як власник квартири не має можливості користуватися квартирою, тому для захисту порушеного права звернувся до суду з даним позовом.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/2081/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2017 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гамма-Консалтинг» про усунення перешкод у користуванні власністю - задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати: 640,00 грн. судового збору та 1816,00 грн. за розміщене оголошення в друкованих засобах масової інформації, тобто по 818,67 грн. з кожного.

Не погодилась із судовим рішенням ОСОБА_2, нею подано апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач вказує на те, що відповідно до положень 3 ч. 1 ст. 203 ЦПК України, суд повинен був зупинити провадження у вказаній справі, оскільки в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів щодо реалізації предмета іпотеки - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 10.04.2017 , визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1442, виданий 03.05.2017, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумову О.І. внести запис про скасування державної реєстрації прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 від 03.05.2017, та зареєструвати право власності на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_2. Вважає, що справи є пов'язаними між собою, і вирішення вказаної справи було неможливим до набрання законної сили рішенням у справі про визнання недійсним електронних торгів. Однак, суд в порушення вимог закону провадження у справі не зупинив. Також вказує на те, що позивачем не надано жодного документального підтвердження перебування ОСОБА_2 та членів її родини у квартирі без законних на те підстав. Вважаючи ухвалене рішення необґрунтованим та незаконним, просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 є необґрунтованими, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню. Так, ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заявлялося клопотання про зупинення провадження у справі, а тому доводи апеляційної скарги про порушення судом норм законодавства, а саме відмова в зупиненні провадження у справі є безпідставними. Доводи відповідача відносно того, що позивачем не надано суду жодного документального підтвердження перебування ОСОБА_2 та членів її родини у квартирі без законних на те підстав є такими, що спростовуються матеріалами справи та доказами, які були дослідженні в суді першої інстанції.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, у зв'язку з тим, що їй необхідно бути присутньою в судовому засіданні у Шевченківському районному суді м. Києва, яке призначено на 10 год. 30 хв. Колегія суддів відхиляє вказане клопотання виходячи з того, що судове засідання в апеляційному суді призначено на 09 год. 15 хв., а повістка про виклик до Шевченківського районного суду м. Києва містить дані про призначене судове засідання на 10 год. 30 хв., тобто з урахуванням територіального розташування судів, наведена відповідачем обставина не може вважатися поважною причиною її неявки в судове засідання апеляційного суду.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с. 183-186), причини неявки суду не повідомили.Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві перебував виконавчий напис №38 виданий 03.02.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Гамма консалтинг».

В межах виконавчого провадження 08.09.2016 державний виконавець склав акт опису та арешту майна і передав квартиру на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Гамма Консалтинг» в особі представника за дорученням - Самушин Т.В.

10.04.2017 відбулись електронні торги по лоту №205097 з реалізації предмета іпотеки, а саме: двокімнатної квартири, АДРЕСА_1 переможцем торгів став ОСОБА_3.

28.04.2017 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. складений акт №51947374 про реалізацію предмета іпотеки. Акт від 28.04.2017 затверджено начальником відділу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Б.І. Гоцій.

03.05.2017 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І. видала свідоцтво яким посвідчила, що ОСОБА_3 належить на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка придбана ним на електронних торгах.

03.05.2017 на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

04.05.2017 ОСОБА_3, як власник квартири АДРЕСА_1 уклав з Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Згідно з довідкою, яка видана 05.05.2017 Комунальним концерном Центр комунального сервісу, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованим ніхто не значиться.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м .Києва від 07.10.2014 у справі за позовом ТОВ «Гамма-Консалтинг» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, останніх було виселено з квартири АДРЕСА_1. Рішення суду набрало законної сили.

Позивач зазначав, що в порушення чинного законодавства, він як власник квартири не має можливості користуватися квартирою, оскільки відповідачі її не звільняють.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до положення ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів сім'ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, відповідачі проживають у вказаній квартирі без відповідної правової підстави, чим чинять позивачу перешкоди в реалізації права власності, тому суд дійшов висновку про виселення відповідачів із вказаної квартири.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивач є новим власником квартири АДРЕСА_1. Набуття ним права власності стороною відповідача не спростовано. Отже обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач у встановленому законом порядку набув право власності на спірну квартиру і, відповідно, має всі законні підстави володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Право власності та право користування спірною квартирою у відповідачів припинилось у зв'язку з продажем спірної квартири на електронних торгах, а їх право користування житловим приміщенням є залежним від їх права власності. Тобто з припиненням права власності відповідача ОСОБА_2, припинилось її право користування спірним приміщенням. Також припинилось право користування ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки вони є членами родини ОСОБА_2, відповідно їх право є похідним від права ОСОБА_2

Таким чином на час звернення до суду відповідачі є такими, які не мають законних прав на користування житловим приміщенням, а займаючи його перешкоджають ОСОБА_3 у здійсненні його прав власника. Вимогу позивача звільнити спірну квартиру у добровільному порядку відповідачі не виконали.

У зв'язку з цим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність факту здійснення перешкод у користуванні власністю. Сам по собі факт зайняття спірного приміщення відповідачами, який фактично визнається, свідчить про наявність перешкод у користуванні власністю позивача.

Крім того, відповідач не надала суду жодних доказів на підтвердження її законного перебування у спірній квартирі, та жодних доказів на спростування тверджень і доказів наданих позивачем.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що права позивача, як власника квартири АДРЕСА_1 порушені, що відповідно до вимог ст.391 ЦК України є підставою для усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном за обраним ним способом захисту порушеного права. Проживання відповідачів в квартирі є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 201 ЦПК України не зупинив провадження у справі, оскільки в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів щодо реалізації предмета іпотеки - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 10.04.2017, колегія суддів відхиляє, оскільки таке клопотання стороною відповідача в суді першої інстанції не заявлялося. І на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій відсутні дані про визнання недійсними електронних торгів, в результаті яких позивач набув права власності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав до його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 10.04.2018.