П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Рівне

справа № 564/2520/17

провадження № 22-ц/787/576/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н. В.(суддя-доповідач), Григоренка М.П., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області в складі судді Цвіркуна О.С. від 18 січня 2018 року, ухваленого о 12 год. 39 хв. в м.Костопіль, повний текст, якого складено 22 січня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на дитину. Просить змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_4 для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Позов мотивує тим, що вона і відповідач є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якого на підставі рішення Костопільського районного суду від 21 квітня 2016 року стягуються аліменти в розмірі 460 грн. щомісячно.

На даний час розмір заробітної плати у відповідача збільшився, а тому його матеріальне становище покращилося.

Також, зазначає, що її матеріальне становище погіршилось, так як 1 вересня 2017 року вона народила другу дитину і отримує державну соціальну допомогу в розмірі лише 860 грн. Крім того, 8.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", відповідно до якого внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 18 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на дитину відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження покращення матеріального становища відповідача, а збільшенням розміру мінімальної заробітної плати не свідчить про його покращення. Окрім того, суд прийшов до висновку, що збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України.

Заперечуючи обґрунтованість цих висновків, в апеляційній скарзі позивач та її представник ОСОБА_5 покликаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду в зв'язку з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи.

Звертають увагу на те, що аліменти в розмірі 460 грн. є значно меншими від встановленого ч.2 ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом не взято до уваги, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Якщо на день прийняття рішення прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складав 1689 грн., то є незрозумілим чому батько дитини, який отримує дохід в розмірі 3700 грн. на місяць має сплачувати лише 460 грн. аліментів, а мати, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3- річного віку та отримує 860 грн. державної допомоги має забезпечити спільну з відповідачем дитину на суму не менше як 1400 грн. (1860 грн. прожитковий мінімум, гарантований державою, - 460 грн. аліментів, що сплачує батько).

Зазначають, що на час подання позову про стягнення аліментів у позивача була лише одна дитина і вона офіційно працювала та отримувала заробітну плату, яка значно перевищувала мінімальну, тобто на час прийняття оскаржуваного рішення обставини змінилися.

Безпідставними вважають покликання суду на те, що позивач вдруге одружилася і відповідач не зобов'язаний утримувати другу дитину, оскільки в позовній заяві не ставилося питання про утримання другої дитини позивача, а лише ставилася вимога про збільшення розміру аліментів на утримання спільної дитини позивача та відповідача.

Крім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що він та його дружина працюють, їхня сім'я не має статусу малозабезпеченої.

З наведених підстав просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.02.2005 року, виданим Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області.

Із довідки № 4308 від 17.11.2017 року, виданої КП "Костопільське будинкоуправління" вбачається, що ОСОБА_6 проживає із матір'ю ОСОБА_3

На підставі рішення Костопільського районного суду від 21.10.2016 року у справі №564/1353/16-ц з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 460 грн. щомісячно.

Встановлено, що відповідач працює в ПАТ "Родина" і має постійний заробіток.(а.с.28)

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів ОСОБА_3 народила другу дитину від іншого шлюбу і знаходиться у відпустці по її догляду.

Таким чином, із дня ухвалення рішення про стягнення аліментів до подачі цього цивільного позову матеріальний стан позивачки суттєво змінився, а саме: вона народила дитину, у зв'язку із чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та не має можливості працювати.

Покликання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що оскільки другу дитину позивач народила, перебуваючи у шлюбі, то обов'язок по утриманню її другої дитини покладається на чоловіка позивачки є безпідставними, так як кожен з батьків зобов'язаний утримувати свою дитину. Право на отримання аліментів має той з батьків, з яким в дійсності проживає малолітня дитина на час вирішення спору та для забезпечення якої саме й призначаються стягувані аліментні платежі. Зазначені виплати мають винятково цільовий характер, не призначаються для використання батьками на власні потреби, а виключно мають бути спрямовані для забезпечення та створення належних умов для виховання та розвиток дитини.

За наведеного, на даний час ОСОБА_3 несе витрати на двох дітей, в той час коли при ухваленні рішення про стягнення аліментів на її утриманні перебувала лише їх спільна з відповідачем дитина.

В свою чергу відповідачем не надано доказів того, що його майновий стан погіршився.

Також із позовної заяви ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів вбачається, що позивачка ставить питання й про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми до частки від заробітку відповідача.

У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором їх одержувача та може бути змінений за його позовом.

Однак, ухвалюючи рішення суд першої інстанції належним чином не з'ясував зміст, заявлених позовних вимог та не врахував положення вказаних правових норм.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Проте, оскільки стягнення аліментів визначено у твердій грошовій сумі державний виконавець відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не наділений повноваженнями здійснити відповідні перерахунки.

Тобто, позивачка позбавлена можливості захистити свої права у інший, окрім судового, спосіб.

Законом України № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з 8.07.2017 року збільшився мінімальний розмір аліментів та зникло обмеження за яким мінімальний розмір аліментів не розповсюджувався на аліменти, які стягувались у твердій грошовій сумі. Із вказаної дати мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від того як стягуються аліменти: в частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", з 1 грудня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн.

Встановивши, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 460 грн. щомісячно, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачка отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_5Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень, зміну матеріального стану позивачки, наявність у платника аліментів ще двох малолітніх дітей, а також внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, апеляційний суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та збільшення розміру стягнення з відповідача аліментів, призначених рішенням Костопільського районного суду від 21.10.2016 року на утримання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 450 грн. щомісячно до 1/6 частини заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи із 12 квітня 2018 року до досягнення ним повноліття.

В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 18 січня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на дитину задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, призначених рішенням Костопільського районного суду від 21.10.2016 року, що стягуються з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на утримання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 4510 грн. до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 квітня 2018року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.