Справа №477/69/18 10.04.2018
Провадження №22-ц/784/531/18
Справа № 477/69/18 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/784/531/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Галущенка О.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2018 року, постановлену за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль,

у с т а н о в и л а :

11 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області та пред'явила позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль, який обґрунтовувала наступним.

Влітку 2016 року позивач придбала у ОСОБА_4 автомобіль марки OPEL Kadet 1986 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_3, а на ОСОБА_4, який на той час користувався ним, був виписаний лише страховий поліс.

Право власності на своє ім'я вона не переоформлювала та довіреності на право користування не мала, так як законний власник автомобіля проживає в Івано-Франківській області.

Оскільки автомобіль потребував відновлювального ремонту на який потрібні значні матеріальні витрати, позивач відправила на адресу ОСОБА_3, яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, рекомендований лист з проханням переоформити автомобіль згідно вимог діючого законодавства. Проте конверт повернувся з позначкою поштового відділення про неправильне зазначення адреси одержувача.

Після чого вона звернулася до РСЦ МВС України у Миколаївській області, щоб з'ясувати чи не обтяжене майно заставою та чи не знаходиться у розшуку. Проте, в наданні такої інформації було відмовлено, оскільки вона не є власником автомобіля та не має права отримувати зазначену інформацію.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати за нею право власності на автомобіль марки OPEL Kadet 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, виданого 14 жовтня 2005 року Коломийським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Івано-Франківській області.

В порядку досудової підготовки перевірки позовної заяви вимогам цивільно-процесуального законодавства, судом були надіслані запити до відділів обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання відповідачів.

Після отримання відповідей на них, ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2018 року, позовну заяву ОСОБА_2 передано за підсудністю до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_3, якому на праві власності належить автомобіль, є с. Ворона, Коломийського району, Івано-Франківської області. Інший відповідач ОСОБА_4 проживає на території Черкаської області.

ОСОБА_2 подала на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати і, за правилами про підсудність справ за вибором позивача, повернути до Жовтневого районного суду Миколаївської області, для вирішення питання про відкриття по ній провадження.

Як на її думку, спір виник про визнання права власності на автомобіль, та оскільки за останнім відомим їй місцем реєстрації власника автомобіля відправлений нею лист повернувся, то відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування не відоме, може пред'являтися за місцем знаходження майна відповідача, бо, як вона вважає, спірний автомобіль є майном саме ОСОБА_3

Оскільки місцем її реєстрації є с. Котляреве, Вітовського району Миколаївської області, яке за територіальною підсудністю належить до Жовтневого районного суду Миколаївської області, і автомобіль знаходиться у неї, то вважає, що саме зазначений суд і повинен був розглядати справу.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін, оскільки суд постановив її у відповідності з нормами процесуального права.

Постановляючи ухвалу про передачу матеріалів цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області виходив з того, що вона подана з порушенням порядку, встановленому ЦПК України, правил підсудності, а саме, вона підсудна Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області, оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1. Належних та допустимих доказів протилежному позивач не надала, а за такого справа не повинна розглядатися у Жовтневому районному суді Миколаївської області.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими висновками суду 1 інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Так, відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В силу ст. 23 ЦПК України всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди. Законодавчі акти, які по-іншому визначають суди першої інстанції щодо певних цивільних справ, відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема, главою 2 розділу III - територіальна юрисдикція (підсудність).

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 9, 15, 16 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_3, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5), що також підтверджено довідкою наданою ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області на запит суду (а.с. 12, 29).

Інший відповідач ОСОБА_4, згідно інформації наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Черкаській області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Оскільки зазначена адреса відповідача ОСОБА_3 за своєю територіальністю відноситься до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, то, за дотримання позивачем порядку подання та оформлення позовної заяви за загальним правилом підсудності, вона повинна була подати позовну заяву саме до названого суду.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки районний суд вчинив правильну процесуальну дію, щодо передачі матеріалів цивільної справи за підсудністю саме до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, то виходячи з виписаних вище норм та обставин - підстав для повернення справи до Жовтневого районного суду Миколаївської області, а, відповідно, й для задоволення апеляційної скарги - немає.

Що ж до твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про підсудність даної цивільної справи Жовтневому районному суду Миколаївської області, то воно ґрунтується на помилковому тлумаченні саме названою особою чинного процесуального законодавства, щодо правил підсудності цивільних справ.

Керуючись ст. ст. 367, ч. 1, 2 ст. 369, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: П.П.Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В.Серебрякова

_____________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018року