ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м.Суми

Справа №591/237/18

Номер провадження 22-ц/788/551/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщення Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в її інтересах представником адвокатом ОСОБА_3,

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2018 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Кривцової Г.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

16 січня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовувала тим, що вона є власником автомобіля Skoda Superb, 2017 року випуску, державний номер НОМЕР_1. 06 січня 2018 року. Близько 16 год. 50 хв. в м. Суми, на перехресті вулиць ОСОБА_4 та Лебединської, з вини ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті зіткнення належному їй автомобілю було завдано значних технічних пошкоджень, проведення ремонту є недоцільним. Розмір спричинених ДТП збитків, позивач оцінює в 747 000 грн. 00 коп. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливить виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог. Просила суд накласти арешт та заборонити відчуження ОСОБА_2 на квартири за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також на транспортні засоби ВАЗ 211040, державний номер НОМЕР_2 та HYUNDAI Santa Fe, державний номер НОМЕР_3.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт та заборонено відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 22800712, до розгляду справи по суті.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та постановити нову, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 При цьому вказує на те, що заявником не обґрунтовано підстави для накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, призведе до не виконання рішення суду чи утруднить його виконання. Зазначає, що на сьогоднішній день вини ОСОБА_2 в ДТП, яка мала місце 06 січня 2018 року не встановлено, постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності не набрала законної сили, а тому вимоги про відшкодування шкоди заявлено передчасно. Окрім того вважає, що вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки позивачем зменшено ціну позову до 410 113 грн. 41 коп.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, вона просить ухвалу суду залишите без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому посилається на те, що відразу після винесення судом постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 переоформила своє майно на матір, що свідчить про намагання відповідача ухилитись від відшкодування спричиненої нею шкоди. Вказує також на те, що обраний судом вид забезпечення позову не порушую права ОСОБА_2 щодо володіння та користування власністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, третю особу ОСОБА_5, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що є підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ці дії спрямовані на забезпечення прав сторони у спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання рішення в майбутньому. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Забезпечення позову, як інститут цивільного судочинства, сприяє його ефективності та спрямовується на припинення дій, які можуть утруднити виконання рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

За своєю природою заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового акту, яким закінчується вирішення спору по суті.

У відповідності до приписів ч.ч 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1), 2) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, до предявлення позову, подано заяву про забезпечення прозову про стягнення із ОСОБА_2 матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, що відповідає вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 747 000 грн. 00 коп., з яким вона має намір звернутись до суду. Даний позов ОСОБА_1 поданий 18 січня 2018 року, тобто з дотриманням строків, встановлених ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

Судом встановлено та не спростовано ОСОБА_2, що між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 06 січня 2018 року. Станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, заявлені позовні вимоги були співмірними із вартістю нерухомого майна належного ОСОБА_2, на яке накладено арешт.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 13 січня 2018 року та 29 березня 2018 року, ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_4, яка 25 січня 2018 року була подарована нею ОСОБА_6 (а. с. 10). Крім того 26 та 27 січня 2018 року ОСОБА_2 були відчужені і належні їй на праві власності автомобілі ВАЗ 211040, державний номер НОМЕР_2 та HYUNDAI Santa Fe, державний номер НОМЕР_3, що підтверджується повідомленням територіального сервісного центру № 5946 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області.

Тобто, відчуження ОСОБА_2 нерухомого та цінного рухомого майна, яке мало місце відразу після винесення судом 18 січня 2018 року постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, свідчить про обґрунтованість припущення заявника щодо намагання відповідача ухилитись від відшкодування майнової шкоди.

Крім того, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на спірне майно, не обмежує права власника користуватись вказаною квартирою.

Таким чином, виходячи з обсягу заявлених позовних вимог, матеріального стану ОСОБА_2, відчуження належного їй майна, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Питання чи мало місце порушення діями ОСОБА_2 прав ОСОБА_1, чи наявна вина відповідача в скоєному ДТП, розмір завданої шкоди, що підлягає відшкодуванню, будуть вирішуватись судом при ухваленні рішення по суті заявлених позовних вимог.

Зменшення розміру позовних вимог до 410 113 грн. 41 коп. після постановлення оскаржуваної ухвали не впливає на правильність висновків суду про співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Слід зазначити також, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про зміну одного заходу забезпечення позову іншим, в тому числі шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вимог позивача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала про забезпечення позову постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1); 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в її інтересах представником адвокатом ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

ОСОБА_7