АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/3248/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача ШебуєвоїВ.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретарі Майданець К.В., Горбачова І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж» про стягнення заборгованості із заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовомдо Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж» (далі - ТОВ «Спеценергомонтаж») про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Зазначив, що він з 7 травня 2013 року працював у ТОВ «Спеценергомонтаж» на посаді заступника директора з адміністративних питань за сумісництвом з окладом 15 000 грн. За період роботи ТОВ «Спеценергомонтаж» грубо порушувало норми трудового законодавства, зокрема в частині виплати заробітної плати. Наказом №15-к від 26 травня 2016 року його було звільнено із займаної посади з 26 травня 2016 року за власним бажанням. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 19січня 2018 року позивач просивстягнути з ТОВ «Спеценергомонтаж» заборгованість із заробітної плати за період з 1 травня 2015 року по 26 травня 2016 року у розмірі 187 642,62 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову через недоведеність перебування позивача у трудових відносинах у період з 1 травня 2015 року по 26 травня 2015 року, оскільки згідно наказу ТОВ «Спеценергомонтаж» він був звільнений з роботи з 26 травня 2016 року. Наказ ТОВ «Спеценергомонтаж» від 20 лютого 2015 року №20, яким встановлено факт вимушеної зупинки виробничої діяльності підприємства у зв'язку із проведенням АТО, був винесений фіктивно, ОСОБА_3 не був з ним ознайомлений. АТО розпочалося за рік до винесення вказаного наказу. Факт зупинення господарської діяльності ТОВ «Спеценергомонтаж» спростовується листом ПАТ «Центренерго» від 19 квітня 2017 року №22-06/3-1630, з якого вбачається, що за період з 1 березня 2015 року по 31 грудня 2016 року ТОВ «Спеценергомонтаж» виконало для ПАТ «Центренерго» роботи на суму 70,8 млн.грн. Зупинення роботи ТОВ «Спеценергомонтаж» є простоєм у розумінні ст. 34 КЗпП України, а тому ТОВ «Спеценергомонтаж» в будь-якому випадку мало сплачувати йому заробітну плату з розрахунку на нижче від двох третин тарифної ставки, тобто в розмірі 10 000 грн. на місяць.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ТОВ "Спеценергомонтаж" просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до наказу ТОВ «Спеценергомонтаж» №25к від 7 травня 2013 року ОСОБА_3 був прийнятий на посаду заступника директора з адміністративних питань за сумісництвом з окладом 15 000 грн. (а .с. 3).

Наказом ТОВ «Спеценергомонтаж» №15-к від 26 травня 2016 року позивача було звільнено із займаної посади з 26 травня 2016 року за власним бажанням (а.с. 4)

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про стягнення з ТОВ «Спеценергомонтаж» заборгованості із заробітної плати за період з 1 травня 2015 року по 26 травня 2016 року в сумі 187 642,62 грн.

У відповідності із ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 102-1 КЗпП України визначено, що працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу .

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, 20 лютого 2015 року директором ТОВ «Спеценергомонтаж» було видано наказ про встановлення факту вимушеної зупинки виробничої діяльності підприємства по причинам незалежним від адміністрації підприємства з 01 березня 2015 року до закінчення антитерористичної операції на території Донецької області. За цим наказом працівники товариства не виходять на роботу до розпорядження керівника підприємства, а працівникам, які будуть залучатися для виконання невідкладних робіт, проводити оплату праці за фактично відпрацьований час (а.с. 28). Наказ було доведено до відома трудового колективу на загальних зборах трудового колективу 25 лютого 2015 року, що підтверджується протоколом №1 від 25 лютого 2015 року (а. с. 29).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із загостренням ситуації на території Донецької області ОСОБА_3 виїхав з м. Донецька разом із своєю сім'єю.

Порушуючи питання про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 1 травня 2015 року по 26 травня 2016 року, ОСОБА_3 не надав доказів виконання роботи на ТОВ «Спеценергомонтаж» у вказаний період.

Відповідно до копії позовної заяви, яка міститься в матеріалах справи, в лютому 2016 року ОСОБА_3 звертався до Печерського районного суду м. Києва з позовом про розірвання трудового договору та стягнення невиплаченої заробітної плати, в якому він зазначив, що у липні 2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції ТОВ «Спеценергомонтаж» припинило свою діяльність, враховуючи наявність загрози життю він переїхав проживати до м. Києва.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Суд обґрунтовано обґрунтовано відхилив посилання позивача на фіктивність винесення директором ТОВ «Спеценергомонтаж» наказу від 20 лютого 2015 року про встановлення факту вимушеної зупинки виробничої діяльності підприємства, оскільки вони не підтверджені документально.

Позивач посилався на лист ПАТ «Центренерго» від 19 квітня 2017 року №22-06/3-1630, з якого вбачається, що за період з 1 березня 2015 року по 31 грудня 2016 року ТОВ «Спеценергомонтаж» виконало для ПАТ «Центренерго» роботи на суму 70,8 млн.грн.

Разом з тим, вказаний лист не підтверджує факту виконання похивачем роботи на ТОВ «Спеценергомонтаж» за період з 1 травня 2015 року по 26 травня 2016 року, що могло бути підставою для нарахування йому заробітної плати.

Як зазначило ТОВ «Спеценергомонтаж», договори із ПАТ «Центренерго» укладалися ще в 2014 році, а роботи за вказаними договорами виконувалися субпідрядними організаціями.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що зупинення роботи ТОВ «Спеценергомонтаж» є простоєм, за період якого воно мало сплачувати йому заробітну плату, оскільки вказані доводи суперечать вимогам КЗпП Уккраїни.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.