Справа № 150/166/18
Провадження № 2/150/73/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кушнір Б.Б.,

за участю секретаря Гендзьори О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу №150/166/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького районного суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 серпня 2014 року із ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. За час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що подальше зберігання сімї не можливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Грушевська». У позовній заяві також вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина перебуває на її утриманні, на даний час вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Також просить стягнути: на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на її утримання 500 гривень щомісячно до досягнення трирічного віку неповнолітнім сином ОСОБА_3; на її користь витрати по оплаті судового збору та правової допомоги.

Позивач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позовної заяви підтримує і просить суд їх задоволити у повному обсязі, строк на примирення просить не надавати.

Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву справу просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає і не заперечує щодо їх задоволення.

У ч. 3 ст. 200 ЦПК України зазначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Сторони скористались наданим їм ч. 3 ст. 211 ЦПК України правом на подання клопотань про розгляд справи за їх відсутності, відтак, суд розглядає справу по наявних у ній доказах.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено судом, 03.08.2014 сторони зареєстрували шлюб, про що виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області складено актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №147352 від 03.08.2014.

Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 319266, виданого 21 жовтня 2015 року виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Із вказаного свідоцтва серії І-АМ № 319266 вбачається, що ОСОБА_2 записаний батьком ОСОБА_3

Згідно довідки №364 від 22.03.2018, виданої виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 і проживає спільно з нею в селі Мазурівка.

Відповідно до долученої позивачем довідки №4 від 18.04.2018, виданої головним лікарем КУ "Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги", що ОСОБА_1 працює в комунальній установі "Могилів-Подільський міський Центр первинної медико-санітарної допомоги" на посаді статистика медичного інформаційно-аналітичного кабінету з 05.05.2014, знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17.12.2015 по даний час.

Із позовної заяви вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось, вони мають різні погляди на подружні відносини, ставлення до сімейних обовязків, між ними часто виникали непорозуміння. Подальше збереження шлюбу є неможливим, як вбачається із заяв сторін, наміру зберегти сімю не мають.

Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

У ч. 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам, що є підставами для розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач бажає після розірвання шлюбу іменуватись прізвищем «Грушевська».

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, на дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1492 гривні.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язку утримування дитини сторонами не подано і судом не встановлено.

За приписом частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов'язку обох батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами малолітньої дитини доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 20.03.2018, до досягнення дитиною повноліття.

У ч. 2 ст. 75 СК України зазначено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи та згоди відповідача на утримання дружини, суд приходить до висновку, що доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 500,00гривень до досягнення дитиною трьох років.

За приписом частини першої статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України зазначено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні даного позову в частині розірвання шлюбу, тобто 352 грн. 40 коп. (50% від 704,80 грн.), решта 50 відсотків судового збору в сумі 352 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В частині позовних вимог про стягнення аліментів, зважаючи, що позивач при подачі позову в частині стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, відтак, в порядку ст. 142 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в дохід держави 50% судового збору за дві окремі самостійні вимоги, тобто 704 грн. 80 коп.(50% від загальної суми за дві окремі самостійні вимоги - 1409,60 грн.).

Також підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача витрати за надання правової допомоги в сумі 500,00 грн., оскільки вони документально підтверджені.

На підставі ст.ст. 84, 104, 105, 110, 112, 113, 141, 180-182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 265, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 03 серпня 2014 року виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 15.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Грушевська».

Стягувати із ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7/ на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500/одна тисяча пятсот/ гривень 00 коп. на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову 20.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7/ аліменти на її утримання у розмірі 500 /пятсот/ гривень 00 коп. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Стягнути із ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7/ на відшкодування витрат по сплаті судового збору 352 /триста п'ятдесят дві/ гривні 40 копійок та понесені нею витрати за надання (отримання) професійної правничої допомоги в розмірі 500/пятсот/ гривень 00 коп.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції ПриватБанк №0.0.994677803.1 від 22.03.2018 в сумі 704,80 грн., тобто в розмірі 352 /триста пятдесят дві/ гривні 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, в дохід держави судовий збір в сумі 704/сімсот чотири/ гривні 80 копійок.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення/складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Б.Б. Кушнір