єдиний унікальний номер справи 554/8696/17
номер провадження 2/531/506/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі судді Лизенко І.В., вирішуючи питання про прийняття до свого провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування і розглянувши заяву про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

До Карлівського районного суду Полтавської області від Чутівського районного суду Полтавської області на підставі розпорядження в.о. голови суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування. У позовній заяві позивач просив суд визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка була поширена 20.09.2017 ОСОБА_2 у кабінеті судді Миронець О.К., в приміщенні Київського районного суду м. Полтави про те, що ОСОБА_1 здійснює корупційні прояви, позапроцесуальний вплив на суддів та заходить до суддів і судді Миронець О.К.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2018 зазначену цивільну справу передано на розгляд судді Лизенко І.В.

16.04.2018 суддя Карлівського районного суду Полтавської області Лизенко І.В. заявила самовідвід на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 2, 8, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Розглянувши на стадії прийняття до свого провадження цивільної справи заяву судді Лизенко І.В. про самовідвід, суд приходить до висновку про його обґрунтованість з огляду на наступне.

Заява про самовідвід вмотивована тим, що зазначений позов подано внаслідок подій, які відбулися 20.09.2017 в приміщенні Київського районного суду м.Полтави та стосуються безпосередньо судді цього суду Миронець О.К., оскільки позивач просив визнати недостовірною та спростувати інформацію, що він здійснює корупційні прояви, позапроцесуальний вплив на суддів та заходить до суддів і до судді Миронець О.К. Суддя Миронець О.К. раніше обіймала посаду судді Карлівського районного суду Полтавської області та до цього часу підтримує спілкування з Карлівським районним судом Полтавської області.

Відповідно до пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «ОСОБА_3 проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «ОСОБА_4 проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), Series A, № 86).

Зазначена обставина, може викликати сумнів у сторін цивільної справи та громадськості в неупередженості судді Лизенко І.В.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

З огляду на викладене, з метою запобігання сумнівів у обєктивності та неупередженості судді Лизенко І.В. у результатах розгляду справи, самовідвід є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 40, 41, 258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Лизенко І.В. у цивільній справі №554/8696/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування.

Цивільну справу №554/8696/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування передати до канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В. Лизенко