Справа № 369/3454/17 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/684/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 56 11.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 10 листопада 2016 року на його картковий рахунок платіжної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 309980 відкритий на ім'я ОСОБА_2, ТОВ «Сетті» було перераховано 500 000,00 грн. на підставі договору поворотної фінансової допомоги № 20-3/2016 від 10 листопада 2016 року. Вказані кошти відповідачем не було зараховано на рахунок позивача. Відповідач своїм електронним листом запросив документи на підтвердження економічного сенсу операції. Документи були надані того ж дня, проте всі платіжні картки емітовані на ім'я позивача було заблоковано.

Вважає, що вказані кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 1212, 1214 ЦК України.

Просив, суд стягнути з відповідача на його користь 500000,00 грн. безпідставно набутих коштів, 26465,75 - проценти за користування чужими грошовими коштами, 5671,23 грн. три відсотки річних, 24422,69 - інфляційний втрат, 50000,00 - пені, 7680,00 грн. витрат на правову допомогу, 50000 моральної шкоди.

Під час розгляду справи в суді відповідачем було повернуто позивачеві 497500 грн., тому позовні вимоги були змінені і позивач просив стягнути з банку 2500,00 грн. безпідставно набутих коштів, 42986,30 - проценти за користування чужими грошовими коштами, 9493,15 грн. три відсотки річних, 54400,45 - інфляційний втрат, 50000,00 - пені, 12160,00 грн. витрат на правову допомогу, 50000 моральної шкоди.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість 2500,00 грн., 9493,15 три відсотки річних, 54400,45 грн. інфляційні витрати та 5000,00 витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції в цілому зробив правильний висновок про наявність вини відповідача та підстав для стягнення з нього коштів. Проте допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права щодо розгляду частини позовних вимог призвели до неправомірної відмови тому просив рішення суду змінити та задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що банком було призупинено здійснення операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є позивач, на підставі аналізу руху грошових коштів та висновків, що той використовує платіжну картку як засіб доступу до відкритого на його ім'я рахунку, з порушенням умов договору, а саме: для отримання грошових коштів та здійснення їх переказу в рамках функціонування протиправної схеми переведення в готівку грошей.

На підставі листа Департаменту фінансового моніторингу Національного баку України «Щодо фінансових операцій з отримання готівки» від 13.04.2016 року банк зобов'язаний здійснювати детальний аналіз фінансових операцій з метою недопущення використання клієнтом послуг банку для легалізації кримінальних доходів та залучення банку до здійснення ризикової діяльності.

Кріт того, у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний провести поглиблену перевірку клієнта. Вважають, що дії банку повністю відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору, просили рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до частково задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені статтями 15 і 16 цього Закону, та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її часником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше рішення такої фінансової операції відповідно до частини першої цієї статті на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний невідкладно повідомити суб'єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до кримінального процесуального законодавства. У разі неприйняття Спеціально уповноваженим органом відповідного рішення протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, суб'єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансової операції.

Судом встановлено, що 09 грудня 2010 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.130-131). Відповідно до вказаних умов позивачу на його імя відкрито картковий рахунок та видані платіжні картки. 25 грудня 2014 року ОСОБА_2 видано картку № 30.

10 листопада 2016 року на картковий рахунок платіжної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 309980 відкритий на імя ОСОБА_2 товариством з обмеженою відповідальністю «Сетті» було перераховано 500000,00 грн. на підставі договору поворотної фінансової допомоги № 20-3/2016 від 10 листопада 2016 року. (а.с 8-10). Вказані кошти не було зараховано на картковий рахунок позивача.

Відповідач порушив свої зобовязання перед ОСОБА_2 зупинивши фінансові операції по картковому рахунку.

Матеріали справи не містять ні рішення суду, ні рішення Державної служби фінансового моніторингу України як спеціально уповноваженого органу щодо обмеження або зупинення фінансових операцій щодо карткового рахунку позивача.

Посилання апелянта ПАТ КБ «Приват Банк» на про те, що відповідачем призупинено здійснення фінансових операцій по рахунку позивача з підстав аналізу руху грошових коштів та висновків, що позивач використовує платіжну картку для отримання грошових коштів та здійснення їх переказу в рамках функціонування протиправної схеми переведення і готівку грошей.

Колегія суддів вважає, що обмеження прав позивача щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, є неправомірними, а відтак порушені права позивача підлягають захисту.

27 липня 2017 року на картковий рахунок позивача було зараховано кошти в розмірі 497500,00 грн. ( а.с. 52).

Підписавши анкету - заяву на приєднання до умов та правил надання банківських послуг, позивач уклав з відповідачем договір, який відповідно до ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Згідно анкети - заяви, позивач погодився на укладення договору з позивачем та з умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті.

Відповідно до Тарифів банку, комісія за поповнення картки безготівковим платежем від третіх осіб складає 0,5 % від суми платежу, тому при поповнені картки позивача на суму 500000 грн. комісія банку складає 2500 грн.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення 2500 грн., задоволенню не підлягають, оскільки вони списані відповідачем відповідно до укладеного між сторонами договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

ч.2 ст. 1214 ЦК України визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України.

Колегія суддів, дійшла до висновку, про неправомірність дій банку щодо невиконання умов договору про перерахування грошових коштів та безпідставного зберігання коштів позивача без достатньої правової підстави і, відповідно, задоволення вимог позивача про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст. 536 ЦК України пені за період з 12 листопада 2016 року по 30 червня 2017 року в розмірі 42771,37 грн.( сума боргу (497500,00) * облікова ставка НБУ/100%/365 днів * кількість днів ( 231) = проценти( 42771,37).

Крім того, п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. За положеннями п. 1.24 ст. 1 даного Закону, під терміном переказ слід розуміти рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Згідно п. 8.2 Закону, Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Строк порушення банком розпорядження про зарахування грошових коштів на в сумі 497500,00 грн. на його рахунок становить 231 день. Так, 497500,00 грн* 231днів*0,1%/100% = 114922,50 грн.. Відповідно до положень п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідальність банку обмежується 10% суми переказу, що становить 49750,00, що й підлягають стягненню з Банку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Разом з тим, нормами ЦК України, а саме статтею передбачено, що ч.2 ст. 1214 ЦК України визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Стаття 1214 ЦК України є спеціальною нормою, яка регулює правовідносини, які виникли між сторонами, в той час як положення ст. 625 ЦК України, є нормою загальною, та застосовуються у випадку, якщо спеціальними положеннями законодавства не передбачено відповідальності за порушення.

Також не підлягають до задоволення вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами й доповненнями) також роз'яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 3 і 9 зазначеної постанови визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушені права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В порушення вказаних норм позивачем не надано належних та допустимих доказів, що йому заподіяно моральну шкоду,тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ч.3. ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати підтвердженні витрати на правову допомогу в розмірі 12460,00 грн.( а.с. 53,54,55,66,67).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення коштівзадовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 проценти у розмірі 42771,37 ( сорок дві тисячі сімсот сімдесят одна гривня тридцять сім копійок), пеню у розмірі 49750,00 ( сорок дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят гривень).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 12460,00 грн. ( дванадцять тисяч чотириста шістдесят гривень).

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: