АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/3628/2018 Головуючий в 1 інстанції - Войтенко Т.В.
Унікальний № 2-3357/11 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4, на дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_3 через свого представника - ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчика Дмитра Григоровича, в якій просила визнати протиправними дії державного виконавця в частині проведення оцінки вартості нерухомого майна - 7/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1, викладеної у Звіті ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс» в межах виконавчого провадження №39541661; визнати недійсним та скасувати зазначений Звіт, а також зобов'язати державного виконавця усунути допущені останнім порушення.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що 02.09.2013 року відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження №39541661 на підставі виконавчого листа №2-3357/11, виданого 14.08.2013 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 220 905 грн. 49 коп.

Скаржник зазначав, що 20.12.2017 року боржник отримала копію першої та другої сторінок Звіту про незалежну експертну оцінку вартості зазначеного вище нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3. Указаний Звіт складений ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс» 13.11.2017 року в межах виконавчого провадження ВП №39541661.

Відповідно до Звіту ринкова вартість 7/10 частини будинку АДРЕСА_1, без урахування ПДВ, склала 190 000 грн.

Скаржник вважає, що результати оцінки є необ'єктивними і недостовірними, та такими, що не відповідають нормативно-правовим актам України з оцінки майна. Так, при проведенні оцінки не було отримано необхідну та достовірну інформацію про об'єкт оцінки, у тому числі не проведено його безпосередній огляд, а висновки про «ветхий» і «незадовільний» стан будинку, «незадовільне» внутрішнє оздоблення є лише припущеннями.

Боржник у скарзі зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які матеріали про надання доступу до оцінюваного майна. У звіті про оцінку є лише одна фотографія домоволодіння зроблена з вулиці, в той час як ані двір, ані сам оцінюваний житловий будинок оцінювачем та державним виконавцем не оглядались.

Скаржник вказувала, що даний будинок не є «старим» та «ветхим», оскільки боржник постійно проживає в ньому і доглядає його. Жодних документів про його «незадовільний» стан та про те, що «дах тече, фундамент просів, на стінах тріщини, комунікації застарілі і знаходяться в аварійному стані», «внутрішнє оздоблення не задовільне» в матеріалах Звіту чи виконавчого провадження немає.

Також посилалась на те, що оцінка вартості 7/10 частини житлового будинку є заниженою та такою, що не відповідає ринковій вартості. При визначенні оцінки були наведені та використані недостовірні дані для визначення дійсної ринкової вартості об'єкта оцінки в бік заниження.

Так, використані у Звіті «аналоги» є не аналогічними спірному будинку, оскільки мають набагато меншу площу (від 36 до 51 кв.м.), тоді як в даному разі 7/10 частин будинку становить 74,55 кв.м.

Крім того, при розрахунку ціни 7/10 будинку за ціною 1 кв.м. використаних у Звіті аналогів: 18387,50х74,55 кв.м. = 1 370 788 грн., а не 190 000 грн.

Посилаючись на те, що реальна ринкова вартість 7/10 частини житлового будинку є значно вищою, адже він розташований недалеко від центру столиці, у престижному густозаселеному Подільському районі м.Києва, а також на те, що за даними професійного порталу «Столична нерухомість» середня ціна 1 кв.м. площі житлового будинку у Подільському районі м.Києва у період жовтень-грудень 2017 р. становить 31 386 грн, а відтак вартість будинку 74,55 кв.м. може становити 31 386х74,55 = 2 339 826 грн., звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просила скасувати таку оцінку майна.

Крім того, на думку скаржника, державним виконавцем не було здійснено жодних заходів для з'ясування наявності у боржника права власності на земельну ділянку під житловим будинком чи інші земельні ділянки, в той час як при реалізації 7/10 частини житлового будинку боржника за ціною, визначеною у Звіті, призведе до безоплатного переходу права власності і на земельну ділянку під ним до його набувача.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року у задоволенні скарги відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не порушено права боржника, оскільки Звіт про оцінку майна виконаний окремою спеціалізованою експертною установою, а тому питання, порушене у скарзі ОСОБА_3, підлягає вирішенню у позовному провадженні шляхом пред'явлення позову до ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс».

В поданій апеляційній скарзі боржник просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що оцінка нерухомого майна в межах виконавчого провадження є, в будь-якому випадку, процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, ким виконано Звіт про оцінку майна, а тому, боржником правильно обрано спосіб захисту порушеного, на її думку, права шляхом подання скарги на дії державного виконавця. Мотивуючи незаконність відповідного Звіту, скаржник в апеляційній скарзі повторно посилається на доводи, викладені ним у суді першої інстанції, та яким судом не було надано належної правової оцінки.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.09.2013 року відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження №39541661 на підставі виконавчого листа №2-3357/11, виданого 14.08.2013 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 220 905 грн. 49 коп.

В ході виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено, що у власності боржника перебуває нерухоме майно - 7/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яке в силу положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» може бути реалізоване в рахунок виконання боргових зобов'язань ОСОБА_3.

26.10.2017 року державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Слободчиком Дмитром Григоровичем винесено постанову про призначення об'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки Плюс».

13.11.2017 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки Плюс» видано висновок(Звіт), згідно якого ринкова вартість зазначеного нерухомого майна становить 190 000 грн.

20.12.2017 року відповідно до поштового повідомлення про вручення, боржник отримала копію Звіту про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна.

При цьому, з результатами оцінки майна боржник не погодилася, у зв'язку з чим звернулася до суду з даною скаргою в порядку ст.447 ЦПК України.

Відхиляючи зазначену скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не порушено права боржника, оскільки Звіт про оцінку майна виконаний окремою спеціалізованою експертною установою, а тому питання, порушене у скарзі ОСОБА_3, підлягає вирішенню у позовному провадженні шляхом пред'явлення позову до ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки плюс».

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з указаним висновком, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»:

Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.24 постанови №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57,58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно врахувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії.

Таким чином, незалежно від того, ким саме виконаний Звіт про оцінку майна: державним виконавцем особисто чи суб'єктом оціночної діяльності, який був призначений державним виконавцем в межах конкретного виконавчого провадження, оскарження стороною виконавчого провадження такої оцінки повинно відбуватися шляхом подання скарги на дії державного виконавця, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що боржнику з метою захисту свого права слід звернутися з окремим позовом до суб'єкта оціночної діяльності.

Враховуючи, що судом доводи скарги ОСОБА_3 по суті не розглядалися, а відмова у задоволенні скарги мотивована процесуальною підставою, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справу належить повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті з урахуванням конкретних доводів скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.374, 379ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді