Провадження № 2/219/341/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Скорубо Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, та витрати на правову допомогу розмірі 700 гр. В обґрунтування позову вказує, що 14.10.2006 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, актовий запис № 560. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем не склалося через сімейні проблеми особистого характеру (подружня зрада відповідача та його відходом з сім'ї). В травні 2017 року відповідач залишив їх сім'ю і став проживати з іншою жінкою. З цього часу позивач та відповідач разом не проживають і не ведуть спільного господарства. Позивач залишилася проживати з дітьми за адресою: Донецька область, Бахмутський район, смт.Новолуганське, квартал Молодіжний, 18/25. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем і повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги їх дітям в достатній мірі, він не купує дітям продукти харчування і не виділяє коштів на їх утримання. В даний час він перестав цікавитися життям дітей, а також не приймає ніякої участі в їх утриманні та вихованні. В даний час матеріальне становище позивача та її дітей потребує додаткової фінансової допомоги, оскільки вона працює вчителем, отримує мінімальну заробітну плату, та не має інших доходів. Цих коштів зовсім недостатньо для гідного утримання та гармонійного розвитку дітей. Позивач несе значні матеріальні витрати на підтримку здоров'я дітей, продукти харчування та одяг. Вказує, що відповідач фізично і психічно здоровий, він працює в ПрАТ «Бахмутський Аграрний Союз» смт.Новолуганське, і має стабільний, хороший заробіток в розмірі 5 500 грн. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, утриманців у нього на утриманні немає, утримань за виконавчими листами з нього не проводиться. Таким чином, матеріальне становище відповідача дозволяє стягнути з нього аліменти в розмірі ? частини від його доходу на утримання двох неповнолітніх дітей щомісяця. Також позивач обґрунтовує розмір стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей в ? частини від доходу відповідача тим, що позивач повністю забезпечую їх житлом, їжею і одягом, оплачує всі комунальні витрати і діти повністю знаходяться на її утриманні. Крім того, вона витрачає чималі кошти на розвиток дітей: дочка ОСОБА_5 займається співом і їй необхідно здобувати сценічні костюми, відвідувати уроки вокалу і їздити на конкурси, а син ОСОБА_6 відвідує позашкільний заклад «Ліра», де його готують до школи педагоги-професіонали. Все це також вимагає матеріальних витрат. Це і змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 (повноваження підтверджені договором про надання правової допомоги від 10.09.2017) у судовому засіданні наполягали на задоволенні у повному обсязі позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі ? частини його заробітку, оскільки значну частину грошей на дітей складають додаткові витрати на їх розвиток (відвідування гуртків, участь у конкурсах талантів). Також просили призначити стягнення аліментів за минулий час, а саме з вересня 2017 року коли позивач у перше звернулася до суду, алей її позов було повернуто.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_8, яка діє на підставі договору від 1.02.2018 року, вказала, що відповідач визнає позов частково, згоден на стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини його доходу, як це визначено законодавством, та заперечує щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу. Пояснила, що відповідач дуже любить своїх дітей і хотів би за ними піклуватися, але після розірвання шлюбу з позивачем, вона стала перешкоджати йому з спілкуватися з дітьми, наразі він періодично забирає їх на вихідні. Вказує, що ОСОБА_2 протягом останніх півроку надавав позивачу матеріальну допомогу позивачу шляхом переказів на її картку коштів у розмірі 1 500 грн. щомісячно (двома платежами 500 грн. з авансу та 1 000 грн. із заробітної плати), та на день народження доньки купів їй мобільний телефон вартістю 1349 грн., на підвердження надала копії квитанцій.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши надані суду докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2006 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2006 року жовтня місяця 14 числа зроблено відповідний актовий запис за № 560. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на «Цибуля», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 063303, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ 14.10.2006 року (а.с.8).

Від шлюб подружжя має двох неповнолітніх дітей:

-доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії 1-НО № 160124 від 17.10.2007 року (а.с.9);

-сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-НО № 526940 від 3.07.2013 року (а.с.10).

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду від 13.12.2017 року, яке набрало законної сили 10.01.2018 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.99).

Як вказує позивач, неповнолітні діти проживають разом з нею, і повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не купує дітям продукти харчування.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні представник відповідача вказала, що ОСОБА_2 погоджується сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку, як це визначено законодавством. Зазначив, що він після розірвання шлюбу з позивачем як може піклується про своїх дітей, надаючи на їх утримання матеріальну допомогу у розмірі 1 500 грн. щомісячно.

Як вбачається з довідки ПрАТ «Бахмутський Аграрний Союз» № 10 від 11.01.2018 року ОСОБА_2 працює в ПрАТ «БАС» з 19.11.2008 року по теперішній час на посаді готувача кормів цеху відгодівлі (а.с.35). Розмір заробітної плати, яку отримує відповідач за місце роботи за період з 1.06.2017 року по 31.12.2017 року складає 41 236 грн. 44 коп. (липень 5 793,71 грн., серпень 5 793,71 грн., вересень 6 597,60 грн., жовтень 7 432,15 грн., листопад 7 430,60 грн., грудень 8 188,67 грн.), відповідно до довідки про доходи № 24 від 11.01.2018 року (а.с.36).

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання рухомого або нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Крім того, позивач обгрунтовує вимоги про стягнення аліментів саме у розмірі ? частини заробітку відповідача, посилаючись на те, що діти додатково відвідують гуртки, що є додатковими витратами.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона самостійно займається виховання дітей, та для їх гармонійного розвитку вони відвідують додатковій заняття. Так, дочка ОСОБА_5 займається співом, відвідуває уроки вокалу і їздить на конкурси, а син ОСОБА_6 відвідує позашкільний заклад «Ліра», де його готують до школи педагоги-професіонали. Все це також вимагає матеріальних витрат. На підтвердження цього, надано довідки про те, що ОСОБА_3 дійсно відвідує гурток вокалу «Любителі співу», бере участь в районних та сільських заходах, а ОСОБА_4 відвідує гуртки «Мультяшка», «Умілі рученята» (а.с.97-98).

При цьому додатковими витратами позивач зазначає також витрати на одяг (сценічні костюми) та участь у конкурсах.

Аналіз ст.185 Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дітей, придбання одягу, відвідування вокального гуртку, участь у конкурсах не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Між тим, в рамках цього спору позивач ставить питання про стягнення аліментів на дітей та не заявляє позовних вимог до відповідача щодо стягнення додаткових витрат.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні просила рахувати початок стягнення аліментів на користь позивача з моменту першого звернення до суду із позовом про стягнення аліментів (справа № 219/10305/17, яка перебувала в провадженні судді Погрібної Н.М.), тобто з вересня 2017 року.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Враховуючи встановлений ст.191 СК України термін, з якого необхідно присудити аліменти, за вказаним позовом такою датою є дата звернення з ним до суду, а саме з 27.10.2017 року.

Як було встановлено, у вересні 2017 року ОСОБА_1 вже зверталася з аналогічним позом до Артемівського міськрайонного суду, але ухвалою від 20.09.2017 року по справі № 219/10305/17 вказану позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 у зв'язку з недотриманням порядку, визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України. Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду від 27.09.2017 року, позивач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей, але їй було відмовлено у прийнятті зазначеної заяви через заявлення вимог, не передбачених ст. 96 ЦПК України.

Тобто, вимоги позивача про стягнення аліментів не з дня пред'явлення цього позову до суду, а за минулий час (з моменту подачі першого позову, який був повернутий), суд вважає безпідставиним та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не було надано доказів, що позивач не могла одержати аліменти у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Разом з тим, надані документи свідчать про те, що у прийнятті позову та заяви позивачу відмовляли у зв'язку з недотриманням процесуальної процедури та визначених законодавчих норм. Між тим, не погоджуючись з вказаними ухвалами, позивач, натомість, їх не оскаржувала.

До того ж, представником відповідача було документально підтверджено, що ОСОБА_2 починаючи з жовтня 2017 року щомісячно почав перераховувати кошти на рахунок позивача на утримання дітей в розмірі 1 500 грн.(двома платежами по 1000 грн. та 500 грн.). Зазначений факт вбачається також з наданої виписки по картковому рахунку відповідача за період з 1.09.2017 року по 20.03.2018 року та квитанцій про грошові перекази (а.с.54-57, 92-96). Цього факту не оспорює і позивач.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_3 повноліття, починаючи з дня предявлення вказаного позову до суду.

Також, позивач просила стягнути з відповідача витрати на юридичну допомогу адвоката, які були нею понесені при звернення до суду. З довідки від 27.10.2017 року вбачається, що позивачу була надана правова допомога адвокатом юридично консультації м. Артемівська ОСОБА_7 у вигляді складення та подачі позову до суду, консультації та участь представника у розгляді позову в суді, на загальну суму 700 грн. (а.с.14).

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (в тому числі витрати на професійну правничу допомогу). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч.2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 гр. 80 коп., а також на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн. (а.с.14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 180-183, 185, 191Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 5, 6, 12, 77-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховуються діти, починаючи з 27.10.2017 року до досягнення старшою дитиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачем - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

ОСОБА_11