Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 317/230/17 Головуючий у 1 інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц /778/828/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Ващенко З.С.

за участі представника ПАТ «КРЕДОБАНК» - Рекункової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про зняття арешту з заставного майна,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ «Кредобанк», Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про зняття арешту з заставного майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 03.05.2010р. між нею та ОСОБА_5 було укладено договір позики № 03/05, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримав у позику від неї грошові кошти у розмірі 160 000,00 гривень із зобов'язанням їх повернення в строк до 03.05.2020р. з урахуванням зростання курсу долара США до гривні України в еквіваленті 20176,54 долара США. Отримання грошових коштів в розмірі 160000,00 гривень ОСОБА_5 від неї підтверджується розпискою від 03.05.2010р. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики № 03/05 від 03.05.2010р. між сторонами був укладений договір застави з правом обтяжувача користуватись предметом застави № 1/05-10 від 03.05.2010р., відповідно до якого ОСОБА_5 передав їй в заставу наступне майно: автомобіль НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3.

Застава та відповідне їй обтяження було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером № 12929516 від 30.08.2012р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50877351 від 28.11.2016р.

Відносно ОСОБА_5 у Запорізькому районному відділі державної виконавчої служби було відкрито декілька виконавчих проваджень, стягувачами у яких були: фізична особа ОСОБА_4, ПАТ «Кредобанк», ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області. Під час виконання вищезазначених виконавчих проваджень державним виконавцем були накладені арешти на все рухоме майно, в тому числі, і на автомобілі, які є предметом застави з виконання фінансових зобов'язань перед нею - ОСОБА_3, а саме: на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.08.2012р., винесеної державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ при виконанні виконавчого листа № 2-1993/211 від 26.07.2012р., виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2014р. ВП № 43224547, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області при виконанні виконавчого листа № 317/1319/13-ц, виданого 30.10.2013р. Запорізьким районним судом Запорізької області.

Наявність арешту на зазначених автомобілях перешкоджає їй оформити свої права на ці транспортні засоби, за рахунок яких вона відповідно до додаткової угоди від 12.12.2016р. до договору № 1/05-10 від 03.05.2010р. задовольнила свої вимоги за зазначеним договором позики від 03.05.2010р. на суму 727 500,500 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просила зняти арешт з автомобілю НОМЕР_1, автомобілю НОМЕР_2, автомобілю НОМЕР_3, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.08.2012р., винесеної державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ при виконанні виконавчого листа № 2-1993/211 від 26.07.2012р., виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, обтяження № 12928360 від 29.08.2012р., та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2014р. у ВП № 43224547, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області при виконанні виконавчого листа № 317/1319/13-ц, виданого 30.10.2013р. Запорізьким районним судом Запорізької області, обтяження № 14437716 від 07.07.2014р.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2017 року позов задоволено.

Знято арешт з автомобіля НОМЕР_1, автомобілю НОМЕР_2, автомобіля НОМЕР_3, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.08.2012р., винесеної державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ при виконанні виконавчого листа № 2-1993/211 від 26.07.2012р., виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, обтяження № 12928360 від 29.08.2012р., та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2014р. у ВП № 43224547, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області при виконанні виконавчого листа № 317/1319/13-ц, виданого 30.10.2013р. Запорізьким районним судом Запорізької області, обтяження № 14437716 від 07.07.2014 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «КРЕДОБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_3, Запорізький РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, Вільняньска ОДПІ, будучи належним чином повідомлені про апеляційний розгляд справи, про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток, до судового засіданні апеляційного суду Запорізької області 12 квітня 2018р. не з»явились, не надавши клопотань про відкладення розгляду справи.

Відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судові повістки спрямовувались за зареєстрованими місцями їх проживання, але повертались без вручення за закінченням терміну зберігання ( Т. 2 а.с. 184-186, 198-200). Тому вони вважаються повідомленими у відповідності з положеннями ст. 131 ЦПК України.

Зважаючи на вказані обставини, апеляційний суд у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснив апеляційний розгляд за відсутності позивача, всіх відповідачів, крім апелянта в особі ПАТ «КРЕДОБАНК», представник якого в особі адвоката Рекункової А.В. з»явився до судового засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ПАТ «КРЕДОБАНК» - адвоката Рекункової А.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до положень ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень стаття 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є, зокрема, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення у справі, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкового судового рішення.

Судом встановлено, що 03.05.2010р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір позики № 03/05, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримав у борг від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 160000,00 гривень із зобов'язанням повернути їх в строк до 03.05.2020р. з урахуванням зростання курсу долара США до гривні України в еквіваленті 20176,54 доларів США.

Отримання грошових коштів в розмірі 160000,00 гривень ОСОБА_5 від ОСОБА_3 підтверджується розпискою від 03.05.2010 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за договором позики № 03/05 від 03.05.2010р. між ним та ОСОБА_3 був укладений договір застави з правом обтяжувача користуватись предметом застави № 1/05-10 від 03.05.2010р., відповідно до якого ОСОБА_5 передав в заставу наступне майно: автомобіль НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3.

Застава та відповідне їй обтяження були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером № 12929516 від 30.08.2012р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50877351 від 28.11.2016 року.

Відносно ОСОБА_5 у Запорізькому районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області було відкрито декілька виконавчих проваджень, стягувачами у яких були фізична особа ОСОБА_4, ПАТ «Кредобанк», ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області.

Під час виконання вищезазначених виконавчих проваджень державним виконавцем було накладено арешти на все рухоме майно, в тому числі і на автомобілі, які є предметом застави з виконання фінансових зобов'язань перед позивачем ОСОБА_3Ю, а саме: на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.08.2012р., винесеної державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ при виконанні виконавчого листа № 2-1993/211 від 26.07.2012р., виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2014р. у ВП № 43224547, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області при виконанні виконавчого листа № 317/1319/13-ц, виданого 30.10.2013р. Запорізьким районним судом Запорізької області.

12 грудня 2016р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду до договору № 1/05-10 от 03.05.2010р., відповідно до умов якої заставодавець ОСОБА_3 задовольняє свої вимоги за договором позики № 03/05 від 03.05.2010р. у повному обсязі відповідно до умов п.п. 16, 17 договору шляхом передання заставодавцем у власність заставодержателя предметів застави, а саме: автомобілю НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_2, автомобіль НОМЕР_3. Сторони досягли згоди про те, що розмір задоволених вимог заставодержателя становить 727500,50 грн., що складає усю суму позики за договором № 03/05 від 03.05.2010р.

На теперішній час зазначені автомобілі перебувають у володінні ОСОБА_3: автомобіль НОМЕР_1, та ІЖ-27171030 були передані безпосередньо ОСОБА_5, автомобіль НОМЕР_3 - державним виконавцем на її звернення від 28.11.2016р. відповідно до акту прийому- передавання від 28.11.2016р.

Тому позивач в позові просила зняти арешти, накладені постановами державних виконавців, оскільки арешти на цих автомобілях перешкоджають її праву щодо реєстрації за собою права власності на них в органах ДАІ.

Задовольняючи цей позов та знімаючи арешти з автомобілів, суд першої інстанції виходив із того, що право застави ОСОБА_3 виникло раніше, ніж судами ухвалені рішення щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованостей перед іншими відповідачами у цій справі, які на тепер перебувають на виконанні, для забезпечення якого в межах виконавчих проваджень заставне майно арештовано, а заборгованість ОСОБА_5 перед позивачем станом на 12.12.2016р. становить 727 500,50 грн., що перевищує вартість заставного майна.

В апеляційній скарзі ПАТ «КРЕДОБАНК» зазначає, що такі висновки суду є помилковими та передчасними, оскільки позивачем не надано в ході розгляду справи жодного документу, на підставі якого вона могла б ініціювати питання про звернення стягнення на заставлене майно; не мається даних про вартість транспортних засобів, тому не може бути вирішено питання про її співмірність із боргом ОСОБА_5 перед ОСОБА_3; порушено вимоги ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Перевіривши ці доводи, апеляційний суд знаходить їх частково обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Не оспорюючи права позивача ОСОБА_3 як заставодержателя належних ОСОБА_5 автомобілів, банк вважає, що відсутні правові підстави для набуття нею права власності на ці автомобілі.

Апеляційній суд вважає ці доводами банку такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 13 ЗУ «Про заставу», у редакції, що діяла на час укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договору закладу від 03.05.2010р., такий договір укладався в простій письмовій формі.

Між тим, з 26.07.2010р., тобто через два місяці потому, до цієї статті були внесені зміни, та договір застави транспортних засобів з цього часу належить укладати із обов»язковим нотаріальним посвідченням.

Отже, незважаючи на те, що договір закладу було вчинено у простій письмовій формі відповідно до чинного на час його укладення законодавства, всі наступні додаткові угоди до нього з приводу застави транспортних засобів у відповідності до нової редакції ст. 13 ЗУ «Про заставу» мають бути нотаріально посвідчені.

Між тим, підписана між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 12.12.2016р. додаткова угода до договору № 1/05-10 від 03.05.2010р. не була нотаріально посвідчена, якою сторони узгодили передання заставодавцем заставодержателю всіх трьох транспортних засобів, що були предметом закладу, у власність у рахунок погашення заборгованості за договором позики у сумі 727 500,50 грн.

Відповідно до вимог ст. 14 ЗУ «Про заставу» недотриманнявимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

У відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Виходячи з положень вказаних норм законів, апеляційний суд дійшов висновку про нікчемність додаткової угоди від 12.12.2016р. до договору № 1/05-10 від 03.05.2010р., а тому визначені нею домовленості не можна брати до уваги.

За відсутності у належній формі укладеної угоди про передачу в рахунок боргу заставлених транспортних засобів заставодержателю, право власності ОСОБА_3 на ці автомобілі не є визначеним та безспірним, а тому вона мала ставити питання у відповідності до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» про визнання за нею права власності на заставлене майно, але таких вимог не заявляла, вважаючи себе власником транспортних засобів на підставі нікчемної додаткової угоди. Тому і її вимоги про зняття арештів з цих автомобілів є передчасними, і тому на теперішній час необґрунтованими.

Заслуговують на увагу також ствердження банку про те, що позивач не довела, що для покриття боргу ОСОБА_5 перед нею мається необхідність звертати стягнення на всі три автомобілі, оскільки оцінка цих транспортних засобів проведена не була.

Беручи до уваги ці встановлені обставини, апеляційній суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги банку, а висновки суду щодо обґрунтованості і доведеності позовних вимог помилковими, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувавши оскаржуване рішення, із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат, які у зв»язку із задоволенням апеляційної скарги підлягають компенсації ПАТ «КРЕДОБАНК» за рахунок позивача ОСОБА_3

Так, банком за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 1600 грн. ( а.с. 131), які слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2017 року у цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про зняття арешту з заставного майна залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2018 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.