РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого- судді Кузь В.Я.

присяжних ОСОБА_1

ОСОБА_2

при секретарі Левицькому М.І.

з участю прокурора Яцишина Т.М.

представника закладу зав. відділенням ОСОБА_3С

лікаря-психіатра- Волохатих Н.Г.

законного представника ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні, у м. Львові, в залі суду, цивільну справу за заявою представника Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу громадянку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу громадянки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, в примусовому порядку.

Вказує на те, що ОСОБА_5 було доставлено у приймальне відділення КЗ ОСОБА_6 у супроводі опікуна ОСОБА_4. Скерування на госпіталізацію було видане 21 березня 2018 року лікаром психіатром швидкої медичної допомоги бригади №5 ОСОБА_7

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.10.2014 року, ОСОБА_5 визнано недієздатною.

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 року призначено опікуна недієздатній ОСОБА_5 ОСОБА_4, який надав згоду на госпіталізацію керуючись ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Висновком комісії лікарів - психіатрів 2-го відділення КЗ ЛОКПЛ від 22.03.2018 року встановлено, що ОСОБА_5 страждає тяжким психічним розладом: параноїдна шизофренія, параноїчний синдром, безперервно прогредієнтний перебіг з вираженим стійким дефектом в емоційно вольовій сфері. F20.00 (МКХ міжнародна статистична класифікація хвороб та споріднених проблем охорони здоровя Десятого перегляду). Супутній діагноз: ІХС: дифузний кардіосклероз. ХСН ІСТ. Судинна енцефалопатія з судомними нападами в анамнезі. Гіпертонічна хвороба Пст.

Даний розлад психічної діяльності позбавляє гр. ОСОБА_5 здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого хвора вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих та неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

На підставі викладених у заяві обставин та згідно Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року, Закону України «Про психіатричну допомогу» представник КЗ ЛОКПЛ просить ухвалити рішення, яким задоволити заяву та госпіталізувати до психіатричного закладу ОСОБА_5

В судовому засіданні представник Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 заяву підтримала повністю, пояснення дала аналогічні до викладених у заяві.

Крім цього, лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_8 у судовому засіданні додатково пояснила, що хвора страждає розладом психіки, не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, що створює небезпеку для оточуючих.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився, що ОСОБА_5 потребує лікування.

Прокурор у судовому засіданні заяву про госпіталізацію до психіатричного закладу та лікування хворої у стаціонарному відділенні, підтримав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст.29,55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

ОСОБА_5 було доставлено у приймальне відділення КЗ ОСОБА_6 у супроводі опікуна ОСОБА_4. Скерування на госпіталізацію було видане 21 березня 2018 року лікарем психіатром швидкої медичної допомоги бригали №5 ОСОБА_7

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.10.2014 року ОСОБА_5 визнано недієздатною.

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 року призначено опікуна недієздатній ОСОБА_5 ОСОБА_4, який надав згоду на госпіталізацію керуючись ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Розлад психічної діяльності позбавляє гр. ОСОБА_5 здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, небезпечні для оточуючих.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Клопотання про припинення госпіталізації в примусовому порядку можуть направлятися до суду особою, яку було госпіталізовано в примусовому порядку, або її законним представником через кожні 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про продовження такої госпіталізації .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.10.2016 року, ОСОБА_5 госпіталізовано до Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для примусового лікування.

Враховуючи вищенаведені обставини та власне переконання, що ґрунтується на безпосередньому вивченні поведінки особи, суд приходить до переконання, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 258,259, 263-265, 339-342 ЦПК України, ст. 13,14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Комунального закладу " Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня" ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу громадянку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в примусовому порядку, задоволити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. Кузь

Присяжні:

ОСОБА_1

ОСОБА_2