Справа № 204/118/17
Провадження № 2/204/575/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про складання доручення стосовно визнання та виконання на території Російської Федерації рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 204/118/17 від 30.11.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про складання доручення стосовно визнання та виконання на території Російської Федерації рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 204/118/17 від 30.11.2017 року.

13.04.2018 року до суду надійшла заява керуючого Дніпропетровським відділенням Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» ОСОБА_1 про повернення поданої заяви стосовно визнання та виконання на території Російської Федерації рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 204/118/17 від 30.11.2017 року.

У звязку з перебуванням судді Токар Н.В. у відпустці питання про розгляд заяви вирішується 19.04.2018 року.

Ознайомившись з поданою заявою, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Згідно ст. 53 Конвенції, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання додаються: документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному Порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності належним чином представлена; документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання.

Згідно ст.54 Конвенції, клопотання про дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до мінської Конвенції клопотання і додані до нього документи надсилаються разом із засвідченим їх перекладом мовою запитуваної Договірної Сторони або російською мовою. Відповідно до мінської Конвенції клопотання і додані до нього документи надсилаються разом із засвідченим їх перекладом мовою запитуваної Договірної Сторони або російською мовою. Проте до клопотання не додано документів із засвідченим їх перекладом, не додано виконавчий лист на підставі якого відбувається стягнення з відповідача грошових коштів, або довідки державного виконавця про виконання рішення суду в частині стягнення коштів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто сторони цивільного процесу мають рівні права на реалізацію процесуальних прав, передбачених ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України однією з загальних засад цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні особами своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачений ЦПК України.

За таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності, приходжу до висновку, що відсутні підстави для розгляду по суті заяви про складання доручення стосовно визнання та виконання на території Російської Федерації рішення суду, а заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 393, 394 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про складання доручення стосовно визнання та виконання на території Російської Федерації рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 204/118/17 від 30.11.2017 року повернути заявнику з доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар