АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 627/1958/14-ц

провадження № 22-ц/790/91/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

представник позивача - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

представник відповідача - ОСОБА_5

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року, головуючого першої інстанції судді Остапова М.О.по справі № 627/1958/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати будинок № АДРЕСА_1 з господарськими будівлями спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 1/2 частку цього будинку.

В обґрунтування зазначала, що з грудня 1991 року вона та ОСОБА_4 проживали спільно, як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася дочка - ОСОБА_6

14 вересня 2001 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Краснокутським районним відділом РАЦС.

Під час спільного проживання на ім`я відповідача за спільні кошти було придбано житловий будинок АДРЕСА_1. Оскільки будинок перебував в поганому технічному стані, то за спільні кошти та спільними зусиллями провели його капітальний ремонт. Здійснили добудови. Побудували гараж та сараї. В наслідок цього, як на думку позивача, суттєво збільшилась вартість придбаного майна.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги ті обставини, що з 1991 року і до укладання шлюбу сторони проживали у квартирі ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, а з часу придбання за спільні кошти у 2000 році житлового будинку АДРЕСА_1 проживали у вищевказаному будинку, як сім'я, вели спільних бюджет, крім того, 2 лютого 1993 року у них народилась дочка ОСОБА_6 З моменту придбання ними спірного житлового будинку в 2000 році вони за декілька років спільно віддали зайняті кошти і стали разом з 2002 року і по даний час оздоблювати, ремонтувати, будувати нові будівлі на території купленого домоволодіння.

Також, вважає, що судом не враховано той факт, що згідно інвентаризаційної справи Краснокутського РКП «Краснокутське БТІ», купівля-продаж спірного будинку була вчинена за 6700 грн., а станом на 16 березня 2015 року вартість житлового будинку з господарськими будівлями складає 210 837,00 грн.

На час придбання житлового будинку в технічному паспорті зафіксовані характеристики, кількість будівель, вартість, а згідно технічного паспорта та проведеної інвентаризації станом на 16.03.2015 року вказані й інші будівлі, яких раніше на час придбання не було, що свідчить про істотне збільшення його цінності.

Крім того судом не взято до уваги той факт що вже в 2008 році рішенням Краснокутськї селищної ради № 244 «Про надання дозволу на будівництво гаражу» ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ними був добудований і цегляний гараж, вартість лише якого складає 28 832,00 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що було встановлено факт проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 однією сім`єю (подружжям) без реєстрації шлюбу на час купівлі спірного будинку.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

Судом першої інстанції було встановлено, що матеріали інвентаризаційної справи будинку АДРЕСА_1, на аркуші 86 містять нотаріально посвідчену копію договору купівлі - продажу житлового будинку від 09 вересня 2000 року. Договір посвідчено державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Гук С.Ю. та зареєстровано в реєстрі № 2-2237.

.

Згідно змісту договору ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_4 купив житловий будинок № АДРЕСА_1. Продаж вчинено за 6 700,00 гривень.

Цей договір зареєстровано в комунальному підприємстві «Краснокутське бюро технічної інвентаризації».

Матеріали справи містять копії технічної документації щодо надання ОСОБА_4 дозволу на будівництво гаражу за адресою: АДРЕСА_1. Рішення Краснокутської селищної ради № 244 «Про надання дозволу на будівництво гаражу» датовано 15 травня 2008 року (а.с. 7-12).

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 141540, виданим відділом РАЦС Краснокутського районного управління юстиції від 14 вересня 2001 року (а.с. 13).

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що у зв`язку з тим, що відносини, на які посилається позивач виникли до набуття чинності Сімейним Кодексом України, суд вважав за необхідне застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Виникнення права спільної власності осіб які за сумісні кошти або в результаті сумісної діяльності набули або створили майно регулювалось на час виникнення спірних правовідносин Законом України «Про власність».

Будь-яких вимог щодо визнання спору на підставі правил визначених цим законом, позивачем не заявлялось.

Відповідно до висновків комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи, експерт зазначив, що питання чи можливо вважати, з урахуванням ремонтно-будівельних робіт, після придбання житлового будинку АДРЕСА_1, що майно збільшилось у своїй вартості не входить до компетенції експерта (а.с. 176-201).

Таким чином, суд позбавлений можливості застосувати вимоги статті 25 Кодексу про шлюб та сім`ю України, яка проголошує - якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Судом не розглянуті вимоги стосовно худоби, а тому позивач не позбавлений можливості знов звернутися до суду за вирішенням цього спору.

Доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.04.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна