13.04.2018 року Провадження №2/425/189/18
Справа №425/663/18
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 65, що знаходиться у будинку № 24-А по проспекту Московський в місті Рубіжне Луганської області.
В судове засідання учасники справи не зявились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у поданій заяві, просив справу розглянути без його участі та без участі позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 13 квітня 2018 року та яким причини неявки не повідомлені, відзив на позовну заяву не поданий, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання.
Позиція позивача полягала в тому, що квартира № 65, що знаходиться у будинку № 24-А, який розташований по проспекту Московський у місті Рубіжне Луганської області, належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання колишній власник квартири: ОСОБА_2, який в квартирі не проживає, однак добровільно не здійснив зняття з реєстрації місця проживання по вищевказаній адресі. А це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав.
Тому суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:
Вісімнадцятого жовтня 2017 року, ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила, квартиру №65 у будинку №24-А, який знаходиться по проспекту Московський у місті Рубіжне Луганської області (а.с.8-9). І того ж дня, остання зареєструвала своє право приватної власності на придбану нею квартиру (а.с.10).
На момент укладення договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 мав право користування квартирою та зареєстроване місце проживання в ній (а.с.11).
Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2017 року, сторони домовились, що представник продавця зобовязується зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у строк до 18 грудня 2017 року, проте у добровільному порядку і у встановлений строк цього зроблено не було (а.с. 8-9,11).
Пятнадцятого березня 2018 року, ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2, яким просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 65, що у будинку 24-А по проспекту Московський у місті Рубіжне Луганської області. чим усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном (а.с. 5-6).
Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини, в межах яких виник спір щодо наявності у відповідача права користування квартирою, як між власником та колишнім власником житла.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, саме власникам майна належать правомочності володіння, користування і розпорядження майном, що підтверджується і положеннями частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України), позбавити яких, власника можна тільки на умовах передбачених законом.
Так, з огляду на положення пункту першого частини першої статті 346 ЦК України, право власності, а значить і право користування, як одна з його складових, припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Судом встановлено, що у звязку із продажем позивачу квартири №65, яка знаходиться в будинку № 24-А, що розташований по проспекту Московський в місті Рубіжне Луганської області, у ОСОБА_2 припинилось право власності на вказану квартиру, а тому він втратив усі правомочності власника щодо цієї квартири, й у тому числі право користування.
Однак те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим у квартирі 65 у будинку 24-А, що розташований по проспекту Московський у місті Рубіжне Луганської області (а.с.11), за відсутності права користування нею, суд констатує що така обставина дійсно створює перешкоди позивачу у користуванні власністю, які слід усунути.
Способом усунення таких перешкод буде визнання відповідача таким, що втратив право користування названою квартирою, про що власне і просить позивач.
Тому, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі
Отже, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,76-113,128-132,133-142,174-183,217-248,258,259,263-265,268,273,280-289,351-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) таким, що втратив право користування квартирою № 65 у будинку № 24-А, що розташований по проспекту Московський у місті Рубіжне Луганської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - Д.С. Коваленко