Справа № 444/5516/12
Провадження 6/216/25/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бутенко М. В.

за участю

секретаря судового засідання - Янчук С. О.

заявника - ОСОБА_1

представника ВДВС - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року по справі № 216/5516/12-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про визнання зобовязання дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01. 03. 2017 року звернулася до суду з вищезазначеною заявою. Заяву обґрунтовано наступним: заочним рішенням Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року по справі № 444/5516/12, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про визнання зобовязання дійсним, позовні вимоги позивача були задоволені. Було визнано виконаним зобовязання ОСОБА_3, відповідно до умов п.2.ч.1 укладеного 08 лютого 2012 року договору купівлі-продажу чотирьохкімнатної квартири загальною площею 76,4 кв.м, житловою площею 48, 8 кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_1 за довіреністю від 21 жовтня 2011 року та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 08 лютого 2012 року, зареєстрованого в реєстрі № 445.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 р., апеляційна скарга відповідачів була відхилена. Заочне рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16. 10. 2013 року, касаційна скарга відповідачів та їх представника була задоволена частково. Заочне рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року по справі № 444/5516/12, та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 р було скасовано, справу було передано суду першої інстанції на новий розгляд.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_3 набула права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, саме на підставі заочного рішення суду від 21. 11. 2012 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22. 05. 2013 року, які були скасовані, а тому просить суд в порядку повороту виконання заочного рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року по справі № 444/5516/12, та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 р., які були скасовані, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3487996 від 27. 06. 2013 року на майно, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, АДРЕСА_3. та поновити запис про право власності на це нерухоме майно за заявником ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 19 грудня 2011 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про оформлення прав власності на обєкти нерухомого майна від 14. 12. 2011 року № 427.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримала та просила її задовольнити.

В судовому засіданні також було допитано представника Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області державного виконавця -Сігай А. О., яка пояснила, що в провадженні ВДВС дійсно перебувало виконавче провадження з виконання ухвали суду про забезпечення позову від 21. 11. 2012 року, але на сьогоднішній час провадження закрито и жодного іншого виконавчого провадження щодо спірного нерухомого майна квартири АДРЕСА_2, у них на виконанні не перебуває.

Від комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» до суду було надіслано заяву про розгляд заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду без участі представника КБТІ.

Суд, вислухавши заявника ОСОБА_1, представника ВДВС державного виконавця Сігай А. О., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволені заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року по справі № 444/5516/12, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про визнання зобовязання дійсним, позовні вимоги позивача були задоволені. Було визнано виконаним зобовязання ОСОБА_3, відповідно до умов п.2.ч.1 укладеного 08 лютого 2012 року договору купівлі-продажу чотирьохкімнатної квартири загальною площею 76,4 кв.м, житловою площею 48, 8 кв.м., розташованою за адресою АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_1 за довіреністю від 21 жовтня 2011 року та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 08 лютого 2012 року, зареєстрованого в реєстрі № 445.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 р., апеляційна скарга відповідачів була відхилена. Заочне рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року було залишено без змін.

Під час розгляду справи судом першої інстанції 21. 11. 2012 року за заявою позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, по цивільній справі було винесено ухвалу, якою було обмежене право користування квартирою № 10 в будинку № 63 по вул. Українська в м. Кривому Розі з боку ОСОБА_4, ОСОБА_1 без права проживання та користування нею, шляхом заборони проживання та доступу до квартири з боку ОСОБА_1, ОСОБА_4 та членів їх родини, без передачі з їх боку права проживання третім особам, з призначенням відповідального зберігача вказаної квартири. Копія ухвали суду була направлена для виконання в Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21. 08. 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було частково задоволено. Ухвалу Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року про забезпечення позову було скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16. 10. 2013 року, касаційна скарга відповідачів та їх представника була задоволена частково. Заочне рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 21. 11. 2012 року по справі № 444/5516/12, та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.05.2013 р було скасовано, справу було передано суду першої інстанції на новий розгляд з підстав, що судом першої інстанції та апеляційної інстанції не в повному обсязі були встановлені фактичні обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до передчасного вирішення спору.

В своїй ухвалі від 16. 10. 2013 року Вищим спеціалізованим судом України не було застосовано реституцію, так як суть цього позову не було визнання недійсності правочину, який привів би до порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, так як реституція це спеціальний зобовязальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. (ОСОБА_6, Голова Верховного суду України, Вісник ВСУ № 9(169)2014).

25. 12. 2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було розглянуто заяву державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про роз'яснення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа - Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", про визнання зобов'язання дійсним. В задоволені заяви було відмовлено з посиланням на те, що зідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення. На думку колегії суддів, ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2013 року є зрозумілою, оскільки судом вирішено питання щодо заходів забезпечення позову, накладених судом першої інстанції. З поданої Центрально-Міським відділом Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції заяви про роз'яснення рішення вбачається, що заявнику фактично не зрозуміло порядок виконання судового рішення - чи мають право ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на доступ у спірну квартиру після ухвалення судового рішення апеляційним судом 21.08.2013 року. На думку колегії суддів, державний виконавець мав взяти до уваги викладене в мотивувальний частині цього судового рішення, що позивач ОСОБА_3 стала власником спірної квартири з 27.06.2013 року, та її права (як власника) захищені ЦК України.

Після повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, 29. 09. 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про визнання зобовязання дійсним, ухвалою Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу було залишено без розгляду на підставі клопотання позивача про залишення позову без розгляду з підстав відсутності предмета спорту, оскільки на той час позивач ОСОБА_3, згідно витягу з державного реєстру речових прав нерухомого майна про реєстрацію права власності, вже була зареєстрована власником спірної квартири. Дана ухвала не була оскаржена, набрала чинності.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так 10 лютого 2014 року Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу було винесено рішення по справі № 444/8386/12 за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та відшкодування збитків. У позовній заяві позивачем було зазначено, що 08.02.2012 року між ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності від 21.10.2011 року, виданої від імені Позивача, та ОСОБА_3, був укладений договір купівлі-продажу чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м., розташованої за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Українська, 63/10. Позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 08. 02. 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, стягнути з відповідачів у солідарному порядку у відшкодування збитків 49 937,50 грн., та витрати у справі. Рішенням суду у задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18. 06. 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення залишено без змін.

Крім того, 30 липня 2015 року Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу було винесено рішення по справі № 216/3195/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу. В своєму позові позивач просила суд : розірвати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5, укладений 08 лютого 2012 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №446, зобов'язати відповідача 1 повернути позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_5, зобов'язати позивача після повернення їй квартири за адресою: АДРЕСА_5 сплатити на користь відповідача 1 отримані позивачем кошти у розмірі 8000 грн.

Рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17. 12. 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11. 04. 2016 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення залишено без змін.

Відповідно до підп.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в ред.2017 р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 444 ЦПК України, 1. Суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

2. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

3. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

4. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.

5. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

6. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

7. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

8. При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

9. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

10. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями чч. 1, 3 ст. 215, чч. 1-2 ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Тобто відповідно до ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Не може бути застосована норма ч. 1 ст. 216 цього Кодексу щодо повернення майна (реституції), переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 387, 388 цього Кодексу власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оскільки судом встановлено, що правочин, згідно якого ОСОБА_3 стала власником спірного майна- квартири за адресою: АДРЕСА_5, (договір купівлі продажу квартири від 08. 02. 2012 року) є дійсним, у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду суду по справі № 216/4089/14-ц. ?

Керуючись ст.ст. 82, 258-260, 353, 444 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про поворот виконання рішення суду по справі № 216/5516/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про визнання зобовязання дійсним.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п*ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: М. В. Бутенко