Справа № 564/134/18
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача не зявився
представника позивача не зявився
відповідача - не зявився
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/134/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики
ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.
Позивач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення судом.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач не забезпечив явку представника у судове засідання, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.
Позикодавець свої зобовязання за договором позики виконав у повному обсязі та передав позичальнику визначені у договорі грошові коти, що підтверджується розпискою про отримання позики від 24 жовтня 2016 року /а.с. 6/.
З позовної заяви вбачається, що перед наближенням строку повернення позики позивач /позикодавець/неодноразово звертався до відповідача /позичальника/ з вимогами про повернення суми позики та процентів за користування грошовими коштами.
Відповідач позику не повернув також і після 20.06.2017 року, докази іншого у матеріалах справи відсутні.
Вказану вимогу відповідач отримав 10 листопада 2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 8/.
На письмову вимогу відповідач відповіді не надав, позику не повернув, докази іншого в матеріалах справи відсутні.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Всупереч умовам договору позики та наведеним нормам законодавства України відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав та грошові кошти позивачу не повернув.
Доказів на спростування заявлених позивачем вимог, відповідач суду не подав. Матеріали справи також не містять підтвердження повернення відповідачем коштів за договором позики у визначений строк.
Із врахуванням умов договору, станом на день звернення з позовом у відповідача наявна заборгованість по сплаті процентів за користування позикою за період з 24.10.2016 року по 25.01.2018 року в сумі 5400 /пять тисяч чотириста/ доларів США (360 дол/міс * 15 міс = 5400 дол. США). Докази сплати відповідачем вказаних відсотків за користування позикою в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача лише 360 доларів США процентів за користування позикою, а тому вказана позовна вимога є підставною та підлягає до задоволення саме у розмірі, заявленому позивачем.
Відповідно до ст.99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Оборот іноземної валюти в Україні не заборонений.
Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 5298,69 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 25.01.2018 року. Таким чином, витрати по сплаті судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідача на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 141, 223, 247, 280, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії СР 616768, виданий Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області 23.10.1999 року, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 5298,69 грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_3