Справа № 366/1075/17
Провадження № 2/366/6/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Онищенко В.В., а також сторін у справі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 33 949, 81 грн. за кредитним договором від 16.09.2013 року № НОМЕР_1 та судовий збір в розмірі 1600 грн.

Позивач зазначає, що 16.09.2013 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № НОМЕР_1, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит в сумі 17851, 68 грн з кінцевим строком погашення по 16.09.2016 року. Позивач зазначає, що він виконав умови договору в повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у звязку з цим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь зазначену заборгованість у сумі 33949,81 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просила суд відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в повному обсязі. Зазначила, що ніякого кредитного договору вона не підписувала та про зазначену заборгованість не знала. В 2013 році їй пропонували поставити металопластикові вікна в будинку, а грошові кошти взяти в кредит. Проте ніяких коштів вона не отримувала та договору з банком не укладала.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову в звязку з закінченням строків позовної давності.

Представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16.09.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір споживчого кредиту № НОМЕР_1. Відповідно до п. 1.1. кредитор надав ОСОБА_2 споживчий кредит для придбання товарів та послуг. Позичальник отримала його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 17851 гривень 68 коп., цільове використання кредиту придбання товарів та послуг у Продавця 1, Продавця 2, Продавця 3, Продавця 4; строк кредиту- 36 місяців; розмір процентної ставки- 0, 01 % річних.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала: на придбання товарів у Продавця 1 (ФОП ОСОБА_4А.) кредит в сумі 15 128, 54 грн., на придбання послуг зі страхування у Продавця 2 (ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА ЖИТТЯ») в сумі 2723, 14 грн. Загальна сума кредиту становила 17851, 68 грн.

Так, дійсно, згідно наданого реєстру взаєморозрахунків (оплата за товар) та меморіального ордеру № НОМЕР_2 від 18.09.2013 року, ПАТ «ОТП Банк» перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_4 15 128, 54 грн. від позичальника ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту від 16.09.2013 року № НОМЕР_1. Також, відповідно до меморіального ордеру № НОМЕР_3 від 18.09.2013 року, ПАТ «ОТП Банк» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «УНІКА Життя» страховий платіж в сумі 2723, 14 грн. від позичальника ОСОБА_2

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Пунктами 1.4.1-1.4.7 Договору визначено, що позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені договором не пізніше 16.09.2016 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених у Графіку платежів. Розмір щомісячних процентів, належних до сплати, зазначені у Графіку платежів. За обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у Графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в Графіку платежів та підлягають сплаті Позичальником в дату платежів у складі суми платежу за розрахунковий період. Графік платежів є Додатком № 1 та невідємною частиною даного договору , та розраховується з урахуванням розміру та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_5 заборгованості за договором кредиту № НОМЕР_1 від 16.09.2013 року, ОСОБА_2 не вносила кошти на погашення кредиту, у звязку з чим станом на 15.06.2017 року заборгованість ОСОБА_2 складає 33949, 81 грн. Черговий платіж, згідно наданого ОСОБА_5 повинен був бути здійснений 16.10.2013 року, таким чином з цього моменту банк мав право звернутися з вимогою про повернення позики.

Проте, згідно наданих матеріалів ПАТ «ОТП Банк» звернувся до ОСОБА_2 з Вимогою про погашення простроченої заборгованості тільки 09.02.2017 року. До цього часу, як зазначила сама ОСОБА_2, вона не знала про наявність такої заборгованості. В звязку з цим, 08.04.2017 року вона звернулася до Іванківського ВП з заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій так як її паспорт та ідентифікаційний код викрали з її помешкання.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися досуду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові № 127цс14 від 22.10.2014 року, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Таким чином, право на подачу позову до суду у позивача виникло в 17.10.2013 року, оскільки починаючи з 16.10.2013 року ОСОБА_2 не сплачувала заборгованість по договору, що вбачається з наданого банком ОСОБА_5. Натомість ПАТ «ОТП Банк» подало позов до суду 06 квітня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На клопотання захисника ОСОБА_2 про відмову в задоволенні позову в звязку з закінченням строків позовної давності представник ПАТ «ОТП Банк» в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 було відомо про зазначену заборгованість так як вона сама зверталась до банку з заявою від 23.12.2013 року в якій просила договір розірвати так як вона є інвалідом ІІ групи та немає можливості його оплатити. Крім того, 17.12.2013 року до банку звертався Розважівський сільський голова, який зазначив, що договір укладений з порушенням норм чинного законодавства так як ОСОБА_2 є інвалідом дитинства і не може відповідати за свої дії. Таким чином, представник банку вважає, що позовна давність була перервана.

Згідно ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Суд, дослідивши заяву ОСОБА_2 від 23.12.2013 року та лист Розважівського сільського голови від 17.12.2013 року, встановив, що зі змісту вказаних документів неможливо встановити факт визнання ОСОБА_2 наявності заборгованості перед ПАТ «ОТП Банк». Тобто, переривання позовної давності не було.

Відповідно ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Положеннями ст.79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

За умовами статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо твердження відповідача про те, що вона не підписувала договору з ПАТ «ОТП Банк» то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

23.08.2017 року Іванківський районний суд Київської області виніс ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи на виконання якої було поставлені наступні питання: чи виконано підписи ОСОБА_2 чи іншою особою в наступних документах:

- договорі про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 16 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2

- інформаційному листку Умови кредитування по продукту «Оптимальний» від 16.09.2013 року.

Згідно висновку експерта від 30.01.2018 року № 18216/18217/17-32/18218/17-33, підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Підпис Позичальника» у договорі про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 16 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 та інформаційному листку Умови кредитування по продукту «Оптимальний» від 16.09.2013 року виконано рукописним способом за допомогою пишучого приладу ручки, без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Встановити, чи виконані підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Підпис Позичальника» у договорі про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 16 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 та інформаційному листку Умови кредитування по продукту «Оптимальний» від 16.09.2013 року, не виявилось можливим з причин, що вказані у п. 2 дослідницької частини висновку експертів.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, в суду немає достатніх підстав вважати, що підписи в договорі про надання споживчого кредиту та доданих до нього документів виконані іншою особою, а не ОСОБА_2 Таким чином, доводи відповідача, що вона не підписувала вказані документи не підтверджені належними доказами.

Враховуючи те, що строк позовної давності на момент звернення позивача до суду сплив, суд приймає рішення відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк».

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

За ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23.08.2017 року витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи покладались на ОСОБА_2 Згідно листа КНДІСЕ від 30.01.2018 року № 18216/18217/17-32/18218/33 та доданого до нього акту здачі-приймання висновку судових експертів, вартість проведеного дослідження складає 4464, 00 грн. Враховуючи, що ОСОБА_2 оплатила вартість судово-почеркознавчої експертизи, а в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на проведення почеркознавчої експертизи в сумі 4464, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 95, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на проведення почеркознавчої експертизи в сумі 4 464 (чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено - 12.04.2018 року.

Суддя А.А. Корчков