Справа № 214/5853/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/5853/15-ц

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: поділ спільного майна подружжя, визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 (довіреність від 15.07.2015 діє до 15.07.2020)

представника відповідача ОСОБА_4 (довіреність від 9.06.2015 діє до 19.06.2018)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 04.08.2015, в подальшому уточнюючи позовні вимоги 07.04.2016, просив суд визнати житловий будинок «Е-2», ракушняк, облож. цеглою, житловою площею 119, 2 кв.м., загальною площею 229,6 кв.м., літню кухню Ж - цегляну, навіс - 3, вбиральня - Г, гараж - Д, паркан №1, замощення №1, цегляну веранду розміром 5,43м. х 9,12м., цегляний гараж розміром 4,40 м. х 9,88 м., альтанку з металевих стовпів розміром 5,35 м. х 5,35м., цегляну мансарду розміром 15,87 м. х 5,64 м. + 2, 88 м. х 2,72 м. + 1,17 м. х 2,98 м., мезонін металевий обшитий пластиком розміром 2,75м. х 2,86м. + 1,54 м. х 1,92м., розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Железнякова, 7, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визначити за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частки у праві спільної сумісної власності - житловий будинок «Е-2», ракушняк, облож. цеглою, житловою площею 119, 2 кв.м., загальною площею 229,6 кв.м., літню кухню Ж - цегляну, навіс - 3, вбиральня - Г, гараж - Д, паркан №1, замощення №1, цегляну веранду розміром 5,43м. х 9,12м., цегляний гараж розміром 4,40 м. х 9,88 м., альтанку з металевих стовпів розміром 5,35 м. х 5,35м., цегляну мансарду розміром 15,87 м. х 5,64 м. + 2, 88 м. х 2,72 м. + 1,17 м. х 2,98 м., мезонін металевий обшитий пластиком розміром 2,75м. х 2,86м. + 1,54 м. х 1,92м., розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Железнякова, 7, - встановивши, що кожному з них належить по 1/2 частини вказаного будинку.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку «Е-2», ракушняк, облож. цеглою, житловою площею 119, 2 кв.м., загальною площею 229,6 кв.м., літню кухню Ж - цегляну, навіс - 3, вбиральня - Г, гараж - Д, паркан №1, замощення №1, цегляну веранду розміром 5,43м. х 9,12м., цегляний гараж розміром 4,40 м. х 9,88 м., альтанку з металевих стовпів розміром 5,35 м. х 5,35м., цегляну мансарду розміром 15,87 м. х 5,64 м. + 2, 88 м. х 2,72 м. + 1,17 м. х 2,98 м., мезонін металевий обшитий пластиком розміром 2,75м. х 2,86м. + 1,54 м. х 1,92м., розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Железнякова, 7

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку «Е-2», ракушняк, облож. цеглою, житловою площею 119, 2 кв.м., загальною площею 229,6 кв.м., літню кухню Ж - цегляну, навіс - 3, вбиральня - Г, гараж - Д, паркан №1, замощення №1, цегляну веранду розміром 5,43м. х 9,12м., цегляний гараж розміром 4,40 м. х 9,88 м., альтанку з металевих стовпів розміром 5,35 м. х 5,35м., цегляну мансарду розміром 15,87 м. х 5,64 м. + 2, 88 м. х 2,72 м. + 1,17 м. х 2,98 м., мезонін металевий обшитий пластиком розміром 2,75м. х 2,86м. + 1,54 м. х 1,92м., розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Железнякова, 7.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що з 14.12.1991 сторони зареєстрували шлюб. У 2005 році вони з дружиною придбали будинок, розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Железнякова, буд. 7. Правовстановлюючий документ оформлений на відповідача. Так як право власності на вказаний будинок виникло під час їх перебування у шлюбі, то вказане нерухоме майно знаходиться у їхній спільній сумісній власності. На сьогоднішній день він разом з відповідачкою зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За час сумісного сімейного проживання позивача та відповідача у буд. №7 по вул. Железнякова у м. Кривому Розі, ними було у значній мірі реконструйовано вказаний будинок, добудовано третій поверх, зведено декілька прибудов до основного будинку, проведено капітальний ремонт тощо. Враховуючи збільшення площі житлового будинку, його перепланування, зведення прибудов, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу визнано, вже після реконструкції, право власності на будинок, розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Железнякова, буд. 7. Так, враховуючи, що в їхній сімї склався визначений порядок користування даним будинком, а також усім іншим майном, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, керуючись нормами цивільного законодавства України, вважається, що кожному з подружжя ОСОБА_2 належить по 1/2 частині як будинку №7 по вул. Железнякова у м. Кривому Розі, так і будь-якого іншого майна, яке перебуває у їхній спільній сумісній власності.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, в попередніх судових засіданнях суду показав, що він перебував у шлюбі з відповідачем, мають двох дітей. Разом створили свій бізнес. Був також бізнес у його батьків, де він працює з 18 років. Він купив будинок у 2000 році і оформив договір дарування на відповідача. Добудував 3 поверх, котельну, гараж. Площа будинку стала 437 кв.м. Відповідач не працювала, вона займалася сім'єю, дітьми. Він працював, забезпечував сім'ю. Протягом всього часу жили разом однією сімєю за адресою вул. Городищенська з його батьками в квартирі. Потім у цьому будинку. Оригінали документів у відповідача. Ремонтом та будівництвом займався він. Згідно договору дарування подарований будинок має площу 119 кв.м. Він був присутній при оформленні договору дарування, оплачував усі послуги нотаріуса.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти позову, вказала, що будинок подарований відповідачу, тому не може бути спільним сумісним майном подружжя.

За клопотанням представника позивача в залі судового засідання в якості свідка була допитана ОСОБА_5, яка суду показала, що вона мама позивача. Їй відомо, що буд. по вул. Железнякова, № 7 був куплений ними у нежитловому стані. Оформили договір дарування, тому що так було дешевше. Продавали квартиру, щоб побудувати будинок та зробити ремонт. Допомагала фінансово та купувала меблі, тому що займалася меблями. Потім вони розійшлися, онуку не бачить, в будинок не впускають. В період з 2000-2004 роки жили сімєю. Відповідач не працювала. Позивач забезпечував сімю. Вона не мала своїх коштів, її батьки не давали гроші їм. Купили будинок за 30 тисяч доларів США. Давав гроші за будинок поизвач. Допомагала гасити податок, борги. На той момент, коли купували будинок, дала їм 10 тисяч доларів США, а куди їх витратили не знає. Вони разом не проживають з 2015 року. Ще до операції в нього була якась жінка, з якою він проживає сімєю. З липня 2015 року має іншу жінку.

29.09.2015 ухвалою суду заяву про забезпечення позову повернуто позивачу ОСОБА_1 (а.м. 29-30).

14.08.2015 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та витребувано документи з КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с. 20).

16.10.2015 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано докази від Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції м. Кривого Рогу Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 33).

29.05.2017 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази від КП ДОР «Криворізьке БТІ» (а.с. 121), яке виконане не було через великий обєм документів 400 арк., та дане клопотання було відкликане представником позивача в судовому засіданні 30.08.2017 (а.с. 133-134).

07.04.2016 позивач уточнив позовні вимоги(а.с. 72-74).

02.11.2015 та 26.05.2016 відповідач надала заперечення проти позову (а.с. 43, 81).

Судові засідання неодноразово відкладалися в звязку з зайнятістю представників сторін в інших судових засіданнях, про що ними подавалися до суду відповідні клопотання.

Інші процесуальні дії не вчинялись.

Вислухавши думку учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебували у шлюбі з 1991 року, що визнано учасниками справи, та в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

ОСОБА_2 є власником будинку №7 по вул. Железнякова в м. Кривому Розі, який вона отримала в дар від ОСОБА_6, згідно договору дарування від 29.05.2000, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за №2454 (а.с.44).

Домоволодіння по вул. Железняоква № 7 в м. Кривому Розі складається з житлового будинку «Е-2», ракушняк, облож. цеглою, житловою площею 119, 2 кв.м., загальною площею 229,6 кв.м., літньої кухні Ж - цегляної, навіс - З, вбиральня - Г, гараж - Д, паркан №1, замощення №1 (а.с. 44).

Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної ради № 415 від 17.11.2004 вирішено зареєструвати у складі домоволодінь господарчі споруди, прибудови, веранди, які розташовані на земельних ділянках: цегляну веранду розміром 5,43м. х 9,12м., цегляний гараж розміром 4,40 м. х 9,88 м., альтанку з металевих стовпів розміром 5,35 м. х 5,35м., цегляну мансарду розміром 15,87 м. х 5,64 м. + 2, 88 м. х 2,72 м. + 1,17 м. х 2,98 м., мезонін металевий обшитий пластиком розміром 2,75м. х 2,86м. + 1,54 м. х 1,92м., на вул. Железнякова, 7гр. ОСОБА_2. Просити КП «Криворізьке БТІ» внести відповідні зміни у технічну документацію за рахунок власника домоволодіння (а.с .70-71)

Позивач наполягає, що будинок був придбаний за спільні сімейні кошти. За час спільного проживання він зробив ремонт у будинку № 7 по вул. Железнякова, в м. Кривому Розі, добудував 3-й поверх, зведено декілька прибудов до основного будинку, проведено капітальний ремонт тощо.

Однак все нерухоме майно зареєстроване на відповідача до якого він доступу не має.

Разом з тим відповідачем вказані обставини заперечуються, з посиланням на те, що будинок отриманий нею в дар, тому не може бути спільною сумісною власністю подружжя. Також позивач подав позов до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу до неї про стягнення грошових коштів в рахунок вартої майна, набутого під час шлюбу (справа №214/429/16-ц).

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно п.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1)майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обовязковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Так, судом встановлено, що будинок № 7 по вул. Железнякова в м. Кривому Розі належить відповідачу на підставі договору дарування. Даний договір на час розгляду справи в суді не оскаржені, в судовому порядку не визнані недійсними, тому суд не приймає до уваги пояснення свідка та позивача, що будинок був придбаний за договором купівлі-продажу за 30 тисяч доларів США, як доказ, тому що вони протирічать іншим матеріалам справи.

Тобто, судом встановлено факт отримання відповідачем в дар домоволодіння № 7 по вул. Железнякова в м. Кривому Розі, який позивачем не спростовано. Та в розумінні ст. 57 СК України, дане домоволодіння є особистою приватною власністю відповідача, так як набуте нею за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

Крім того, суд вважає, що стороною позивача не надано достатніх доказів для встановлення того факту, що під час спільного проживання з відповідачем ними за спільні кошти було здійснено ремонт домоволодіння та добудовано 3-й поверх, оскільки житлова та загальна площа будинку, які вказує сам позивач відповідає тим розмірам, що зазначені в договорі дарування.

Що стосується добудов на території домоволодіння суд виходить з такого.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається наступними критеріями: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Добудови на території домоволодіння, а саме: цегляна веранда розміром 5,43м. х 9,12м., цегляний гараж розміром 4,40 м. х 9,88 м., альтанка з металевих стовпів розміром 5,35 м. х 5,35м., цегляна мансарда розміром 15,87 м. х 5,64 м. + 2, 88 м. х 2,72 м. + 1,17 м. х 2,98 м., мезонін металевий обшитий пластиком розміром 2,75м. х 2,86м. + 1,54 м. х 1,92м., зареєстровані у складі домоволодіння на вул. Железнякова, 7 за ОСОБА_2 на підставі рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної ради № 415 від 17.11.2004.

При цьому позивач не надав суду доказів, що вказані добудови здійснені за рахунок його коштів, чи коштів спільного сімейного бюджету. Крім того, вказані добудови мають буди зареєстровані в КП ДОР «Криворізьке БТІ», однак позивач не надав суду доказів відповідної реєстрації нерухомого майна, та відкликав своє клопотання.

Допитана в судовому засіданні свідок, не спростувала встановлених судом фактів, оскільки підтвердила факт проживання позивачки та відповідача разом в домоволодінні, але з її показів не вбачається, що спірне домоволодіння придбане під час їхнього спільного проживання (за договором купівлі-продажу), а також не доводять, що ремонт та добудови проведено за спільні кошти сторін.

У відповідності з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що стороною позивача не доведено, що майно перелічене в позові перебуває у спільній сумісній власності сторін, як спільне майно подружжя придбане під час шлюбу, спірне домоволодіння №7 по вул. Железнякова у м. Кривому Розі було отримане відповідачем у дар, а тому враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для поділу вказаного у позові майна між позивачем та відповідачем, у звязку з чим відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні його позову про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне, у звязку з відмовою в позові, покласти витрати на опалу судового збору на позивача (а.с.1, 18, 27 ).

Керуючись ст.18, 76, 81, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315-319 ЦПК України, ст. 57, 60, 61, 63, 70, 71 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визначення часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача ОСОБА_3, місце заходження вул. Лермонтова, 19/57, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник відповідача ОСОБА_4, місце заходження вул. Павла глазового, 12/34, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення по справі складено 12.04.2018.

Суддя Хомініч С.В.