Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/343/18

Номер провадження: 2/511/281/18

16 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

законних представників неповнолітніх відповідачів та відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2000 грн. та моральної шкоди в розмірі 4000 гр., завданої злочином.

Свої вимоги мотивував тим, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили злочин відносно нього, а саме: 03.11.2016 року таємно викрали мопед «Хонда такт», що належить йому, спричинивши шкоду на суму 6000 гривень. Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.10.2017 року вказані особи визнані винуватими у вчиненні злочину по даному епізоду за ч.2 ст.289 КК України та їм призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням ст.75, ч.1 ст.76 ст.104 КК України з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав законної сили 21.11.2017 року та звернутий до виконання. Позивач, як потерпілий, у кримінальному провадженні позов не заявляв. На теперішній час відповідачами шкода, завдана злочином, позивачу не відшкодована, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, суду пояснив, що 03.11.2016 року в нічний час, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прибули до будинку АДРЕСА_2, де біля воріт побачили мопед марки «Хонда такт», належний йому. Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний намір, через відсутність ключів запалення, зняли захисну обшивку мопеду та шляхом з'єднання декількох проводів, завели двигун мопеду, та таким чином незаконно заволоділи мопедом марки «Хонда такт» чорного кольору, належного йому. З викраденим мопедом з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд. Він 16.11.2016 року звернувся до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення у нього крадіжки мопеду марки «Хонда такт», дані були внесені до ЄРДР та порушено кримінальне провадження. Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.1ст.70, ч.4 ст.70 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 ( двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.1 ст.70 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Йому повернуто мопед «Хонда такт», але в несправному та пошкодженому стані (виламані крила, зламаний замок запалення). Він придбав необхідні запчастини, та витратив 1990грн. Крім того, внаслідок викрадення мопеду йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях. Тому він вважав, що йому завдано моральної шкоди в розмірі 4000 грн.

Неповнолітній відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні погодився, що він з ОСОБА_3 03.11.2016 року вкрали у ОСОБА_1 мопед марки «Хонда такт» та через відсутність ключів запалення зняли обшивку та шляхом з'єднання дротів запалення завели мопед, тим самим його пошкодили та згоден відшкодовувати причинену майнову шкоду повністю, але в частині моральної шкоди просив задовольнити позов частково, врахувати, що заявлена позивачем сума є завищеною.

Відповідач ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що його син дійсно вчинив вказаний злочин та заволодів мопедом потерпілого, за що був засуджений вироком суду від 20.10.2017 року. У кримінальному провадженні позов ОСОБА_1 не заявляв. Оскільки у сина немає свого заробітку та майна, він як його батько, погоджується на відшкодування завданої сином майнової шкоди. Щодо позову у частині стягнення моральної шкоди зазначив, що позивач не надав суду жодного доказу спричинення йому моральних страждань, а тому суму стягнення просить визначити на розсуд суду з дотриманням принципу справедливості.

Неповнолітній ОСОБА_3 позов визнав частково, підтвердив суду, що він разом з ОСОБА_2 03.11.2016 року викрали мопед ОСОБА_1 та спричинили йому майнову шкоду, яку потрібно відшкодувати. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає, що сума заявлена позивачем завищена.

Відповідач ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її син дійсно вчинив злочин відносно ОСОБА_1, заволодівши його мопедом, за що також був засуджений вироком суду від 20.10.2017 року. Вона, як мати ОСОБА_3, майнову шкоду спричинену його злочином не відшкодовувала та розуміє, що повинна її відшкодувати. Щодо моральної шкоди, також вважає, що її розмір позивачем дещо завищений. Підтвердила суду, що її син не має свого заробітку та майна, на яке суд може звернути стягнення. Просила позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2016 року в нічний час, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прибули до будинку АДРЕСА_2, де біля воріт побачили мопед марки «Хонда такт», належний йому. Де скориставшись відсутністю сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний намір, через відсутність ключів запалення, зняли захисну обшивку мопеду та шляхом з'єднання декількох проводів, завели двигун мопеду, та таким чином незаконно заволоділи мопедом марки «Хонда такт» чорного кольору, належного йому. З викраденим мопедом з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.1ст.70, ч.4 ст.70 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 ( двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.1 ст.70 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 21.11.2017 року ( а.с. 13-22).

Також судом встановлено, що, відповідно до товарних чеків від 15.07.2017 року та від 23.07.2017 року ОСОБА_1 придбав запчастин на суму 1990 грн. (а.с.47-48).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що заподіяна позивачеві матеріальна шкода в розмірі 1990 грн. підлягає відшкодуванню відповідачами, які її заподіяли, оскільки їх дії були неправомірними, між ними і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, за приписами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом відповідно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на його переживання та переживання членів його сім'ї з приводу пошкодження належного йому майна і неможливості використання його за призначенням, неправомірну поведінку відповідачів.

Зважаючи на такі обставини та вимоги закону, відповідальним за моральну шкоду, пов'язану із пошкодженням майна, є неповнолітні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які засуджені вироком Роздільнянського районного суду Одеської області зокрема за скоєння злочину щодо майна потерпілого ОСОБА_1

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд, відповідно до положень п.9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової шкоди/ " від 31.03.1995 року / із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року/ враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач; при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому судом враховуються неправомірність поведінки відповідача, яка встановлена вироком суду, вимушеність змін у житті позивача через неможливість користування власним транспортним засобом.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Однак, розмір моральної шкоди, про який просить потерпілий - 4000 грн., на думку суду є завищеним, не відповідає реально спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.

Тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню і з відповідачів слід стягнути 1000 грн., при цьому суд виходить з наступних критеріїв: тягаря скоєного, об'єму душевних страждань, понесених потерпілим, і вважає, що дана сума відшкодування моральної шкоди відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409,6 грн. ( по 704,8 грн за кожну позовну вимогу) на користь держави, від сплати якого позивач був звільнений при пред'явленні позову відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як на день вчинення злочину, так і на день розгляду цивільної справи судом є неповнолітніми особами, які відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України несуть відповідальність за шкоду, завдану ними іншій особі, відповідно до ст. 1179 ЦК України, якою встановлено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

В пункті 6 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" також зазначено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди.

Оскільки судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2 не має самостійного заробітку чи іншого прибутку, не є власником будь-якого майна, достатнього для відшкодування шкоди, а його батьком є ОСОБА_6, то ця шкода підлягає відшкодовуванню його батьком.

Оскільки судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 не має самостійного заробітку чи іншого прибутку, не є власником будь-якого майна, достатнього для відшкодування шкоди, а його матір'ю є ОСОБА_5 , то ця шкода підлягає відшкодовуванню його матір'ю.

Керуючись ст.ст.22,23,33,1166,1179,1192 ЦК України, ст.ст.4,10,12,13,76-81,82,141,259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л ИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - задовольнити частково.

Стягнути, солідарно, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, діючого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_3 у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди завдану неповнолітніми особами майнову шкоду в розмірі 1990 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, діючого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 500 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, діючого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь держави по 704,80 гривень з кожного. (Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ). Реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача:Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук