Справа № 438/345/17
Номер провадження 2/438/55/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Валькович Г.К.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Асістанс» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом, у якому просить на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 22, 257, 1187 ЦК України, стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 79910,00грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 799,1грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 16 квітня 2014року приблизно о 15год.30хв. на 96км. + 934м. автодороги Турка-Пісочне Львівської області, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 1102», р.н. 095-65РТ, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не надав дорогу транспортному засобу автомобілю НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який рухався позаду на смузі зустрічного руху у попутному напрямку та розпочав обгін, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а їх власникам завданий матеріальний збиток.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2015року встановлено, що ДТП сталося з вини водія автомобіля марки «ЗАЗ - 1102», р.н. 095-65РТ ОСОБА_4 , якого визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5000грн. Вирок вступив в законну силу після перегляду в апеляційному порядку на підставі Ухвали Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015року.

Таким чином, у ОСОБА_4 наступила відповідальність по відшкодуванню заподіяної шкоди, внаслідок дій останнього позивачу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 008429, виданого Дрогобицьким ВРЕВ ОСОБА_6 у Львівській області вона, позивач, є власником транспортного засобу марки «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_2.

При зіткненні зазначений автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно висновку дослідження №ВС 3937 СР-20.05/2 від 20.05.2014р., який проведено ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», матеріальний збиток завданий їй, позивачу, як власникові автомобіля НОМЕР_3 в результаті його пошкодження, становить 79210, 00грн.

Витрати на евакуацію транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди становили 700 грн., що підтверджується копією квитанції про оплату послуг.

Відповідно до вимог п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати , яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Пунктом 1 ст.1177 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2015року встановлено, що винуватцем ДТП є ОСОБА_4, 12.07.1988р.н., в звязку з чим обовязок відшкодування шкоди покладається на нього.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, а згідно ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася.

Представник позивача ОСОБА_3Р ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав та просить суд їх задоволити. Дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 позов не визнала. Просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що на момент ДТП автомобіль марки «ЗАЗ 1102» р.н. НОМЕР_4 згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1275918 від 24.06.2013року, який було видано страховиком ПАТ НАСК «ОРАНТА» від імені якого діяло ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», - був забезпеченим транспортним засобом.

Про цей факт потерпілому у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та його дружині - позивачу у даній справі ОСОБА_3 було достовірно відомо.

У змісті копії дослідження №ВС3937СР-20.05/2 від 20.05.2014року, який складено спеціалістом ТОВ «ГАРАНТ -АСІСТАНС» ОСОБА_8 зазначено, що транспортний засіб марки «PEUGEOT PARTNER» Р.Н. вс 3937 СР відновлювати економічно недоцільно, а тому, матеріальний збиток завданий власникові даного транспортного засобу становить ринкову вартість даного транспортного засобу на момент пошкодження, що складає 79210грн.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 04.02.2013року чинній на момент ДТП, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням вищевказаних норм матеріального права та враховуючи зміст долученої позивачкою копії дослідження №ВС3937СР-20.05/2 від 20.05.2014року, який проведено ТОВ «ГАРАНТ АСІСТАНС», її транспортний засіб марки «PEUGEOT PARTNER» Р.Н. вс 3937 СР, який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п.30.2. ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 04.02.2013року чинній на момент ДТП, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. (п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Відповідно до п. 30.2. вищезазначеного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, з урахуванням даної спеціальної норми матеріального права позивач має право на відшкодування різниці між вартістю її транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а не на відшкодування ринкової вартості свого транспортного засобу в сумі 79210грн.

Однак, якщо розмір вартості пошкодженого в результаті ДТП автомобіля позивача станом «до ДТП» є (а це ринкова вартість даного транспортного засобу на момент ДТП), то розміру вартості цього транспортного засобу «після ДТП» у матеріалах справи взагалі не має, а відтак, позовні вимоги позивача є безпідставними та недоведеними.

Що ж до витрат на евакуацію транспортного засобу, які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 у свою користь в сумі 700грн., то такі витрати також позивачем не доведено, оскільки зі змісту копії товарного чеку від 16 квітня 2014року неможливо встановити, що витрати в сумі 700грн. за послуги евакуатора понесла саме позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, чи законний володілець її транспортного засобу, який в момент ДТП керував автомобілем позивачки, оскільки у ньому не зазначено прізвище особи, якій такі послуги надавались.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 008429, виданого Дрогобицьким ВРЕВ ОСОБА_6 у Львівській області вона, позивач ОСОБА_3, є власником транспортного засобу марки «PEUGEOT PARTNER» р.н. НОМЕР_2.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.03.2015року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23.06.2015року, відповідача ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто у тому, що 16 квітня 2014року приблизно о 15год.30хв. на 96км. + 934м. автодороги Турка-Пісочне Львівської області, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 1102», р.н. 095-65РТ, проявив неуважність до дорожньої обстановки та не надав дорогу транспортному засобу автомобілю НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який рухався позаду на смузі зустрічного руху у попутному напрямку та розпочав обгін, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а їх власникам завданий матеріальний збиток.

Відповідно копії дослідження №ВС3937СР-20.05/2 від 20.05.2014року, який проведено спеціалістом ТОВ «ГАРАНТ -АСІСТАНС» ОСОБА_8 зазначено, що транспортний засіб марки «PEUGEOT PARTNER» Р.Н. вс 3937 СР відновлювати економічно недоцільно, а тому, матеріальний збиток завданий власникові даного транспортного засобу становить ринкову вартість даного транспортного засобу на момент пошкодження, що складає 79210грн.

Відповідно вимог ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, а згідно ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно вимог ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 04.02.2013року чинній на момент ДТП, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Разом з тим, вимогами п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, та враховуючи зміст долученої позивачкою ОСОБА_3 до позовної заяви копії дослідження №ВС3937СР-20.05/2 від 20.05.2014року, складений спеціалістом ТОВ «ГАРАНТ АСІСТАНС», транспортний засіб позивача марки «PEUGEOT PARTNER» Р.Н. вс 3937 СР, який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП 16.04.2014року, вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п.30.2. ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 04.02.2013року чинній на момент ДТП, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. (п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Відповідно до п. 30.2. вищезазначеного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищенаведене, позивач ОСОБА_3 має право на відшкодування різниці між вартістю її транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а не на відшкодування ринкової вартості свого транспортного засобу в сумі 79210грн.

Проте, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вартості транспортного засобу, належного позивачу, після ДТП.

Суд також не бере до уваги копію товарного чеку від 16 квітня 2014року, оскільки з його змісту неможливо встановити, що витрати в сумі 700грн. за послуги евакуатора понесла саме позивач ОСОБА_3, як власник пошкодженого транспортного засобу, чи законний володілець її транспортного засобу, який в момент ДТП керував автомобілем позивачки, оскільки у ньому не зазначено прізвище особи, якій такі послуги надавались.

Оскільки, позивачем не подано суду належних та переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Асістанс» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Слиш А.Т.