Справа № 503/1779/17
Провадження № 2/503/53/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення порядку користування квартирою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач з 18.09.1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.07.2004 року. З 2016 року між сторонами припинено шлюбні відносини, в зв'язку з чим виникла необхідність у визначенні порядку користування спірною квартирою.

Дійти згоди щодо визначення порядку користування квартирою сторони не можуть, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визначити порядок користування вказаною квартирою, виділивши їй в користування житлові кімнати, площею 9,4 кв.м. та 10,9 кв.м., відповідачу - житлову кімнату, площею 15,9 кв.м., а решту приміщень залишити в спільному користуванні з урахуванням висновку експертизи.

В підготовче засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз'яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У відповідності до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу).

Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної сумісної власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

У зв'язку викладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи, вважає за необхідне визначити порядок користування шляхом виділення у користування позивачу житлових кімнат площею 9,4 кв.м. та 10,9 кв.м, комори площею 1,2 кв.м., а відповідачу кімнати площею 15,9 кв.м., лоджії площею 1,8 кв.м. Коридор площею 3,7 кв.м., кухню площею 5,7 кв.м., санвузол площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., частину лоджії (2,55х1,05м) слід залишити у загальному користуванні.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією №125 від 19.09.2017 року.

Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 320 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом та витрати, пов'язані з проведенням експертизи.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 320 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи, що складають 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення порядку користування квартирою задовольнити.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- у користування ОСОБА_1 виділити житлові кімнати площею 9,4 кв.м. та 10,9 кв.м, комору площею 1,2 кв.м.;

- у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 15,9 кв.м., лоджію площею 1,8 кв.м.;

- в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити коридор площею 3,7 кв.м., кухню площею 5,7 кв.м., санвузол площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., частину лоджії (2,55х1,05м).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції №125 від 19.09.2017 року, в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи згідно квитанції до прибуткового касового ордера №17-2017 від 18.12.2017 року, в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції №125 від 19.09.2017 року, в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк