Справа № 524/431/18
Провадження №2/524/1086/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини.

Позивач вказувала, що з відповідачем мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 листопада 2012 року, відповідач повинен був сплачувати на її користь кошти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Однак, з 02 жовтня 2012 року по 21 червня 2014 року відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини в сумі 17659,19 грн. та з 02 жовтня 2012 року по 01 січня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 62301,81 грн.

Просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 24845,26 грн.

Позивач ОСОБА_1 та представник третьої особи Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ в Полтавській області у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, про що надали письмові заяви. Позивач позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув повторно, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого, обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс15 від 1 липня 2015 року:

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч.2 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі №6-2022цс15 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань.

Постановою Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-535цс16 встановлено, що з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Судом достовірно встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 листопада 2012 року у справі за №1601/12285/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дитини та дружини, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2012 року, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання, до досягнення малолітнім сином ОСОБА_3, 21.06.11, віку трьох років, починаючи з 02 жовтня 2012 року.

Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, витрати на правову допомогу в розмірі 220 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави на рахунок № 0009, одержувач: УДКС у м. Кременчуці (Автозаводський район), код суду 22030001, , банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

На виконання рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 листопада 2012 року було видано 20 грудня 2012 року виконавчий лист за №1601/12285/2012, та на підставі якого у Автозаводському ВДВС міста Кременчук ГТУЮ в Полтавській області було відкрито виконавче провадження.

У ході виконавчого провадження головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_4 було нараховано розміри аліментів, які повинен був сплатити відповідач на користь позивача та розміри заборгованості по аліментам на утримання дитини станом на 01 січня 2018 року у сумі 62301,81 грн., та по аліментам на утримання дружини станом на 21 червня 2014 року в сумі 17659,19 грн., виходячи з розмірів середньої заробітної плати по м. Кременчуку, оскільки у державного виконавця були відсутні відомості про місце роботи відповідача та його доходи.

Заборгованість по аліментам відповідачем не сплачено.

Суд вважає, що саме з вини відповідача виникла заборгованість по аліментам, присуджених судом на користь позивача, оскільки відповідач не вживав заходів щодо своєчасної сплати аліментів, свого працевлаштування, вирішення питання про зміну розмірів аліментів, присуджених на користь позивача з 1/4 до 1/6 частини доходів відповідача, відстрочки чи розстрочки сплати таких аліментів за умови виникнення обставин, що свідчили б про погіршення матеріального становища відповідача.

Відповідач не подав суду належні і допустимі докази на підтвердження відсутності його вини у виникненні боргу по сплаті аліментів на користь позивача.

Звідси, відповідач за висновком суду зобовязаний згідно ч.1 ст. 196 СК України сплатити неустойку на користь позивача у звязку з несвоєчасною сплатою аліментів.

Розрахунок пені вчинено позивачем вірно, відповідно ст. 196 СК України виходячи із сум нарахованої заборгованості по аліментам.

Тому, з врахуванням наведених обставин та вказаних правових висновків Верховного Суду України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 24845,26 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 20, 196 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 24845,26 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області безпосередньо або через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: