Ухвала

13 квітня 2018 року

місто Київ

справа № 761/22298/17

провадження № 61-10678ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Усика Г. І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору, втім касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 25 березня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, наведення поважних причин його пропуску, надання доказів на їх обґрунтування та уточнення прохальної частини вимог касаційної скарги.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про відвід судді-доповідача Усика Г. І., обґрунтовуючи її тим, що суддя-доповідач упереджений у розгляді касаційної скарги, оскільки відмовив у доступі до правосуддя, не врахувавши, що строк звернення із касаційною скаргою ним не пропущено, а також суддею не враховано уразливий стан заявника та незабезпечення йому належної безоплатної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Ухвалою Верховного суду від 11 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді доповідача Усика Г. І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання правової допомоги про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року визнано необґрунтованою. Заяву про відвід судді Усика Г. І. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді-доповідача Усика Г. І. передано судді Верховного Суду Погрібному С. О., в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року № 33949/02, § 49 - 52).

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. дає підстави для висновку, що в ній викладено незгоду зі змістом й мотивами ухвали Верховного Суду від 05 березня 2018 року, що не свідчить про існування об'єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді Усика Г. І., а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді необхідно відмовити.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Таким чином, незгода сторони з процесуальними рішеннями суду, що прийняте в межах його повноважень, не може слугувати підставою для його відводу та свідчити про наявність сумнівів в неупередженості його складу.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Усика Г. І. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний