Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3281/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26.03.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому, як стороні по цивільній справі №299/1570/16-ц, було вручено копію позовної заяви ОСОБА_3 про визнання права власності на 5/6 частин земельної ділянки, з додатками. Ознайомившись з документами позову, йому стало відомо, що підставою визнання права власності ОСОБА_3 вважає спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка є рідною матірю позивача. Так, згідно змісту заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 03.12.2009 року, заповідач ОСОБА_5 заповіла все майно ОСОБА_6. Вказує, що ще раніше спірну земельну ділянку заповів батько йому, позивачу ОСОБА_1, сестрі ОСОБА_7 та брату ОСОБА_8 Позивач більше 15-ти років користується спірною ділянкою, а вирішення даного спору може вплинути на його права. Позивач вважає заповіт від 03.12.2009 року нікчемним, оскільки заповіт складений і посвідчений особою, яка не мала права (повноважень) на складання і посвідчення такого заповіту, оскільки секретар Палінчак Н.І. не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій у відповідності до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради, оскільки жодного рішення цим виконавчим комітетом в період з 2006 по 2009 роки щодо покладення обовязків вчинення нотаріальних дій на секретаря виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_9 не було. Крім того, позивач вказує на текст і форму заповіту, а саме, що текст заповіту і посвідчувальний напис складають одне ціле, надруковані єдиним текстом із зробленими місцями для прописів. У заповіті не вказано місце, дату і час його складання, а тільки місце, дату і час вчинення посвідчувального напису. Позивач також має сумнів в тому, що ОСОБА_5 прочитувала вголос зміст спірного заповіту і в тому, що викладені в заповіті дані відповідали її волі.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати нікчемним заповіт ОСОБА_5, складений на користь ОСОБА_6 і посвідчений 03.12.2009 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_9

Сторони в судове засідання не зявилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_10, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його особистої участі на підставі поданих сторонами доказів, просить винести судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Заяв та клопотань не надходило. Оголошення про виклик представника сільської ради в судове засідання розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.280, 281, 283 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та просить відмовити в його позові по суті позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.08.2010 року в с.Підвиноградів Виноградівського району Закарпатської області померла ОСОБА_5 (мати позивача), котра при житті вчинила заповіт від 03.12.2009 року, зареєстрований у реєстрі за №124, яким усе своє майно вона заповіла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Такий заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району ОСОБА_9

Відповідно до ст. 1233 та ч.1 ст. 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини.

Статтею 1251 ЦК України (у редакції, що діяла на час складення заповіту) встановлено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5 (чинної на час посвідчення заповіту), у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності зі ст.37 Закону України Про нотаріат мають право посвідчувати заповіти.

Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування затверджено наказом Мінюсту від 11.11.2011 № 3306/5, згідно п.п.1, 2 якого передбачено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Вищевказані порядки були чинними на момент посвідчення оспорюваного заповіту від 03.12.2009 р.

Встановлено, що рішенням 1-ї сесії 5-го скликання ОСОБА_2 сільської ради від 25.04.2006 р. Про обрання секретаря сільської ради секретарем цієї сільської ради обрано депутата ОСОБА_9 та доручено секретарю сільської ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету. Пунктом третім цього рішення покладено обов'язки по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради.

У відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради - це представницькі органи місцевого самоврядування (ст. 10), виконавчий комітет є виконавчим органом сільської ради, який є підконтрольним і підзвітним відповідній раді (ч.ч. 1, 2 ст. 11).

До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може здійснювати секретар відповідної ради (ч.ч. 4, 5 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Позивач в своїй заяві беззастережно стверджує, що секретар виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_9 на момент складання і посвідчення заповіту від 03.12.2009 року не була уповноважена рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради посвідчувати оспорюваний заповіт, так як не було відповідного рішення виконавчого комітету про делегування повноважень на вчинення нотаріальних дій, зокрема посвідчення заповітів.

Рішення 1-ї сесії 5-го скликання ОСОБА_2 сільської ради від 25.04.2006 р. про доручення секретарю сільської ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету та про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради ОСОБА_9 є чинними, незаконними в судовому порядку не визнані. Невідповідність формулювання тексту рішення ради не свідчить про те, що такого рішення не приймалось та не свідчить про незаконність цього рішення.

Вищевказаний заповіт відповідає вимогам закону, підписаний особисто спадкодавцем ОСОБА_5, дієздатність якої перевірено, вчинений у письмовій формі, зареєстрований в реєстрі за №124, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_9, яка відповідно до закону та рішення № 2 від 25.04.2006 року наділена відповідними повноваженнями.

На момент прийняття рішення 1-ї сесії 5-го скликання ОСОБА_2 сільської ради від 25.04.2006 про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій, була чинною «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 № 22/5, у відповідності до п.2 якої, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 N 3306/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» було визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства юстиції України від 25.08.94 N 22/5 "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України" та передбачено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій (п.1.2).

ОСОБА_9 - секретар Підвиноградівської сільської ради - за рішенням цієї сільської ради здійснювала повноваження секретаря виконавчого комітету, і на неї як на секретаря сільської ради, яка одночасно здійснює повноваження секретаря виконавчого комітету, рішенням ради було покладено обов'язки по вчиненню нотаріальних дій.

Покладення на ОСОБА_9 обов'язків по вчиненню нотаріальних дій за рішенням ради не суперечило «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» чинному на час посвідчення оспорюваного заповіту, а отже ОСОБА_9 на момент посвідчення заповіту від 03.12.2009 р., зареєстрованого у реєстрі за №124, мала повноваження щодо вчинення такої нотаріальної дії.

Крім цього, позивач в своїй заяві посилається на текст і форму заповіту, а саме, що текст заповіту і посвідчувальний напис складають одне ціле, надруковані єдиним текстом із зробленими місцями для прописів. У заповіті не вказано місце, дату і час його складання, а тільки місце, дату і час вчинення посвідчувального напису. Позивач також має сумнів в тому, що ОСОБА_5 прочитувала вголос зміст спірного заповіту і в тому, що викладені в заповіті дані відповідали її волі.

Однак, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що заповіт, вчинений спадкодавцем на користь ОСОБА_6, суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, та не довів тієї обставини, що заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тобто обставин, з якими закон пов'язує визнання заповіту недійсними.

Порушення загальних вимог щодо форми заповіту є безпідставними, оскільки відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Проте ці обставини, у тому числі волю спадкодавця, безспірно встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи досліджені докази по справі в сукупності з висновками, до яких дійшов суд при системному і детальному аналізі матеріалів справи, в сукупності також і з проаналізованими положеннями законодавчих актів, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено тих обставин нікчемності заповіту ОСОБА_5, на які позивач посилався у обґрунтуванні пред'явленого цивільного позову (у позовній заяві) про визнання заповіту ОСОБА_5 від 03.12.2009 року, реєстровий №124, нікчемним. Отже, з цих підстав в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання нікчемним заповіту ОСОБА_5 від 03.12.2009 року, реєстровий №124, який посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району Закарпатської області ОСОБА_9 належить відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Виноградівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийОСОБА_11