22-ц/775/278/2018(м)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року

Єдиний унікальний номер 264/5456/17

Апеляційний суд Донецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2018 року, у складі судді Кузнецова Д.В., повний текст рішення виготовлено 08 лютого 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1,

третя особа ОСОБА_3,

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання на період навчання сина ОСОБА_3 з дня пред'явлення позову в твердій грошовій сумі у розмірі 2100 грн. щомісяця.

В мотивування позову зазначила, що сторони до 2009 році перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 є курсантом Азовського морського інституту Національного університету «Одеська морська академія» та навчається за контрактом на 1 курсі денної форми навчання. Строк навчання за освітнім ступнем бакалавр складає 4 роки, вартість навчання на весь термін навчання складає 112400,00 грн, тобто 28100 грн. за кожний навчальний рік.

ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає разом із позивачем, знаходиться на повному її утриманні. Можливості позивача не дозволяють повною мірою утримувати сина.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період його навчання у розмірі 1500 грн. щомісяця до закінчення ним навчання, а саме до 30.06.2021 року, починаючи утримання з 26 жовтня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_1на користь держави судовий збір у розмірі 457,08 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір аліментів з 1500 грн. на місяць до 1/6 частини від заробітку відповідача.

Зокрема зазначив, що судом першої інстанції порушені правила територіальної підсудності. Позивач та третя особа зареєстровані та проживають у Приморському районі, відповідач у м. Харкові, а тому розглянув справу по суті, Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області порушив як правила загальної територіальної підсудності так і альтернативної. Про зазначені порушення відповідач звертався до суду першої інстанції у своєму клопотанні, які залишились поза увагою суду.

Судом першої інстанції при обрахуванні розміру аліментів помилково було взято суму нарахованої заробітної плати, оскільки відповідні довідки мають інформацію про фактично виплачену заробітну плату, яка після відрахування податків є нижчою.

Судом не взято до уваги, що дохід позивача у 3,3 рази більше доходу відповідача.

Не прийнято до уваги судом першої інстанції наявність на утриманні відповідача його непрацездатного батька, який є пенсіонером та інвалідом 1 групи по зору та стан здоровя відповідача, який страждає на захворювання опорно рухової системи.

Відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності третьої особи, який належним чином повідомлений про, дату час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм № 658 (а.с. 95, 96).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру аліментів, заперечення ОСОБА_2, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що має на утриманні батька, який є пенсіонером та інвалідом по зору 1 групи. Батько отримує пенсію, розмір якої з лютого 2018 року складає близько 2700 грн.

Також зазначив, що при вирішенні питання про місце навчання сина він був проти вступу до морського інституту, оскільки ціна навчання у даному вузі є зависокою, але не заперечував надавати сину допомогу на час навчання у розмірі 1000 грн. щомісяця.

Пояснив, що постійно виїжджає за кордон, зокрема за останній рік до Польши, Туреччини, Німеччини, Росії. Кошти на вказані мандрування заробляє його дружина.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що син знаходить на повному її утриманні, зокрема витрати на навчання ставлять 2800 грн. на місяць, вони самостійно придбавають спеціальних одяг, який передбачений у вузі, де навчається дитина, несуть витрати на харчування, щоденний проїзд до навчального закладу. Син мав захворювання бронхіальної астми, у зв'язку із чим потребує заняття спортом, зокрема, занять плавання, та захворювання шлунку, у звязку із чим потребує спеціального раціону та ліків.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.2).

29 вересня 2017 року ОСОБА_3 досяг повноліття.

ОСОБА_3 навчається на 1 курсі Азовського морського інституту Національного університету «Одеська морська академія», на денній формі навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. Передбачуваний термін закінчення навчального закладу 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою № 4180 від 04.10.2017 року (а.с.9).

Згідно договору про надання освітніх послуг за денною формою навчання № 17102 від 14.08.2017 року, укладеного між Національним університетом «Одеська морська академія» в особі Азовського морського інституту Національного університету «Одеська морська академія» та ОСОБА_2, вартість освітніх послуг, наданих ОСОБА_3, за весь термін навчання складає 112400 грн. (а.с. 10).

Відповідно до копії паспорту серія ВВ 829518, виданого 09.07.1999 року Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. За цією ж адресою зареєстрований і ОСОБА_3, що підтверджується копією паспорта серія ВТ 167463, виданого 24.11.2015 року Приморським РС у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області (а.с. 3, 4, 6, 7).

У відповідності до довідки № 01-1 від 03.01.2018 року, виданої адміністрацією Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року нарахований дохід у сумі 146618,92 грн. (а.с.18)

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 працює менеджером ЗЕД (за сумісництвом) у ТОВ «Технології майбутнього», його дохід за період часу з грудня 2016 року по листопад 2017 року склав 5547,01 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Технології майбутнього» № ТБ000000005 від 06.12.2017 року (а.с.31).

У відповідності до довідки ТОВ «Торгівельний дім «Імперія металів» № ТДИ 00000009 від 06.12.2017 року, ОСОБА_1 працює менеджером ЗЕД (за сумісництвом) та його дохід за період часу з грудня 2016 року по листопад 2017 року склав 5258,13 грн. (а.с. 32).

Згідно довідки ТОВ «Імперія металів» № ИО000000011 від 06.12.2017 року, ОСОБА_1 займає посаду менеджера ЗЕД (основне місце роботи), сума його доходу за період часу з грудня 2016 року по листопад 2017 року склала 41163,62 грн. (а.с.33).

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія ІІ-БК № 310179, видане 25.08.1975 року Згурівською сільською радою Яготинського району Київської області, вбачається, що ОСОБА_5 є батьком відповідача (а.с.34).

ОСОБА_5 є пенсіонером та інвалідом першої групи по зору, у звязку із чим потребує постійного догляду, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0602168 від 17.08.2016 року (а.с.35).

У відповідності до довідки № 271 від 07.12.2017 року, виданої головою Старо-Кримської селищної ради міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.36).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з матеріального становища позивача та платника аліментів, який офіційно працевлаштований, при цьому має на утриманні непрацездатного батька, стан їх здоровя, склад їх сімей, а тому прийшов до висновку про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. щомісяця до закінчення сином навчання, а саме до 30.06.2021 року.

З таким висновком апеляційний суд не може погодитись повністю, зокрема в частині розміру аліментів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 досяг повноліття та продовжує навчання у Азовському морському інституті Національного університету «Одеська морська академія» за договором про надання освітніх послуг за денною формою навчання від 14 серпня 2017 року № 17102 (далі Договір), передбачуваний термін закінчення навчального закладу 30 червня 2021 року (а.с.9,10).

Відповідно до п.4.1. Договору плата за навчання за освітнім ступенем бакалавр за весь термін навчання становить 112400 грн., та щорічно по 28100 грн.

Відповідач є працездатним, працює менеджером по міжнародним зв'язкам на підприємстві, на утриманні інших дітей, яких за законом він повинен утримувати, не має.

З пояснень відповідача в апеляційному суді вбачається, що при вирішенні питання щодо продовження навчання сина для отримання вищої освіти, він не заперечував надавати сину матеріальну допомогу по 1000 грн. щомісяця. Також не заперечував щодо регулярного виїзду за кордон на відпочинок.

Наведені вище обставини свідчать про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги його сину, який продовжує навчання.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх сина ОСОБА_3, який продовжує навчання.

Разом з тим, з висновком суду про визначення щомісячного розміру аліментів погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Заперечуючи проти визначеного судом розміру аліментів відповідач зазначив про наявність у нього обов'язку утримувати свого непрацездатного, який є пенсіонером та інвалідом 1 групи по зору.

При цьому відповідно до його пояснень в апеляційному суді, батько проживає в м. Маріуполі та отримує пенсію у розмірі 2700 грн. щомісячно. Витрати на придбання ліків для підтримання стану здоров'я батька несе батько в незначному розмірі. Крім нього у батька є ще син, який проживає в м. Києві.

От же, враховуючи ті обставини, що розмір пенсії батька становить 2700 грн. на місяць, що є більше встановленого розміру державою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, наявність у батька ще одного сина, який також за законом повинен надавати матеріальну допомогу, якщо батько потребує її, відсутність доказів щодо понесення відповідачем витрат на утримання батька, апеляційний суд не може погодитися з тим, що ОСОБА_1 несе витрати на утримання батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи загальних дохід відповідача, який в середньому після утримання податків та обовязкових платежів складає 2907 грн. на місяць, відсутність на його утримання інших дітей або батьків, стан здоровя як відповідача так і ОСОБА_3, загальні потреби дитини, зокрема харчування, одяг, потреба у лікуванні та розвитку загальних здібностей дитини, загальновідомий розмір вартості підручників, канцелярського приладдя, вартості проїзду до навчального закладу, розмір вартості навчання, клопотання позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, та згоду батька при вступу сина до вищого навчального закладу надавати сину матеріальну допомогу у розмірі 1000 грн. щомісяця, апеляційний суд приходить до висновку що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина у розмірі 1000 грн. щомісяця.

У звязку з чим рішення суду в частині стягнення аліментів на час навчання, підлягає зміні та стягнення на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_3 на період його навчання у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень щомісяця, починаючи з 26 жовтня 2017 року до закінчення навчання, але не більш до досягнення ним двадцяти трьох років.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудність не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки на вимогу ст. 367 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу в межах, зокрема, вимог апеляційної скарги. В судому засіданні та в апеляційній скарзі відповідач просив саме змінити рішення в частині розміру аліментів; вимоги про скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду матеріали справи не містять, відповідач в судовому засіданні не заявляв.

Більш того, відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Як пояснила в апеляційному суді позивач, вона звернулась із даним позовом до Іллічівського районного суду міста Маріуполя за останнім відомим місцем реєстрації відповідача. Їй не було відоме інше зареєстроване у встановленому порядку місце реєстрації ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача більшого доходу ніж у відповідача є неспроможними, оскільки обовязок утримувати дитину покладається на обох батьків та сплата аліментів зводиться не до зрівняння матеріального становища платника та одержувача аліментів, а має на меті забезпечення умов життя, необхідних для дитини в межах здібностей та фінансових можливостей батьків.

З викладеного вбачається невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що на виконання вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2018 року змінити в частині розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: вул. Латишева, б. 43, кв. 100) аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період його навчання у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень щомісяця, починаючи з 26 жовтня 2017 року до закінчення навчання, але не більш до досягнення ним двадцяти трьох років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 20 квітня 2018 року.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.М.Кочегарова

ОСОБА_6