ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19.04.2018 Справа №607/4544/18

19 квітня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання реєстрації права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно неправомірними та їх скасування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання реєстрації права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно неправомірними та їх скасування.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що в ході здійснення виконавчого провадження відбулась реалізація предмета іпотеки, а саме будинковолодіння та земельної ділянки пл. 0,1103 по вул.Садова в с.Плотича Тернопільського району. 08 лютого 2016 року на підставі протоколу державним виконавцем був складений і виданий стягувачу ОСОБА_2 акт про реалізацію предмета іпотеки При складенні характеристики реалізованого майна виконавець вказав, будинковолодіння житловий будинок з надвірними, господарськими будівлями та споруди по вул.Садова,5А в с.Плотича. Однак, згідно іпотечного договору предметом іпотеки був житловий будинок та земельна ділянка. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, позивачу на праві власності належав житловий будинок, будь-які надвірні та господарські будівлі у свідоцтві не зазначені. Дані надвірні та господарські будівлі належали її матері, яка померла у 2007 року та право власності на них по даний час не оформлено. На підставі даного акту ОСОБА_2 отримав свідоцтво про придбання житлового будинку з надвірними будівлями, що суперечить змісту та умовам іпотечного договору.

Посилаючись на наведене, просить визнати реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтво про право власності на нерухоме майно неправомірними та скасувати їх.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2018 року вказану справу передано судді Братасюку В.М.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову.

17 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала суду заяву про забезпечення позову.

Згідно довідки консультанта Тернопільського міськрайонного суду від 17 квітня 2018 року встановлено, що головуючий суддя Братасюк В.М. згідно наказу від 10 квітня 2018 року №13-Вс перебуває у відрядженні з 13 по 20 квітня 2018 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2018 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 разом із копіями виділених матеріалів справи передано судді Черніцькій І.М.

Із заяви про забезпечення позову встановлено, що позивач просить накласти арешт на житловий будинок, заг.пл. -165 кв.м., житловою пл.- 47,8 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами по вул.Садова,5А в с.Плотича Тернопільського району та на земельну ділянку пл.0,1103 га кадастровий номер :02:001:1183, що належать на праві власності ОСОБА_2

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що відповідач може діяти недобросовісно та відчужити придбане майно.

Посилаючись на наведене та те, що не вжиття заходів забезпечення позову у майбутньому може призвести до неможливості реалізації прав щодо права власності на спірне майно, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Із змісту поданої заяви встановлено, що позивачем необґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність забезпечення позову, не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідач буде ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

Крім того, позивач також просить накласти арешт на земельну ділянку пл.0,1103 га кадастровий номер :02:001:1183.

Однак, до матеріалів справи не долучено будь-яких документів, які б підтверджували факт реалізації даної земельної ділянки та її належність ОСОБА_2

Також, встановлено, що провадження у даній цивільній справі на час подання заяви про забезпечення позову не відкрито.

В силу вимог ст. 151 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти.

Вказані відомості у заяві відсутні.

Крім того, в супереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, які встановленні ст. 154 ЦПК України.

В силу вимог ст.154 ЦПК суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Позивачем не долучено до заяви доказів на підтвердження відсутності підстав, передбачених ст. 154 ЦПК України, для застосування зустрічного забезпечення.

Більше того, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становищу. Позивач долучає довідки із УПФ про відсутність пенсії та відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податку про відсутність доходів за 2017 р.

Вищевказані обставини можуть бути підставою, в силу вимог ст. 154 ЦПК України, для обовязкового застосовуванням судом зустрічного забезпечення.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи винаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання реєстрації права власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно неправомірними та їх скасування повернути заявнику.

Розяснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 19 квітня 2018 року.

Суддя