МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1 __________________________________________________________________________
Номер провадження №2/521/579/18
13 лютого 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
судді Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - ОСОБА_1 обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Малиновської РА ОМР про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
14.08.2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось із вищевказаним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 01.06.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступник ПАТ «Ощадбанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 60 300 дол.США, а останній зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних, здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 24.07.2017 року.
Виконання зобовязання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором від 24.07.2007 року - реєстровий № 931, укладеним між банком та відповідачами.
За умовами договору відповідачі передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.
Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачем був обраний спосіб захисту порушеного права як звернення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах.
Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позову на підставі наявних у справі доказів.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, є обізнаними про розгляд справи, неодноразово повідомлялись про її розгляд в порядку Глави 7 Розділу І ЦПК України.
Орган опіки та піклування МРА ОМР судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи.
Враховуючи строки розгляду цивільної справи, яка перебуває в провадженні суду з 4.08.2015 року суд ухвалив слухати її за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступник ПАТ «Ощадбанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №1761-н.
За умовами договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 60 300 доларів США.
Вказані обставини не оспорюються відповідачами.
Відповідач ОСОБА_2 зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних, здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 24.07.2017 року.
Виконання зобовязання за кредитним договором було забезпечено іпотечним договором, укладеним між банком та відповідачами.
Іпотечний договір у встановленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (реєстровий номер 931).
Як вбачається із тексту договору сторонам розяснені його наслідки.
Так, відповідно до п.1.2. договору іпотеки відповідачі передали в іпотеку банку нерухоме майно квартиру № 36, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 27, 3 кв.м., розташовану в м.Одесі, вул. Мельницька, 8.
Предмет іпотеки належить на праві спільної часткової власності іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, реєстровий номер 6-9157 та договору дарування, реєстровий номер правочину 2171390.
За пунктом 3.1.4. іпотечного договору банк отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.
Вказані положення договору відповідають загальним засадам ЦК України, Закону України «Про іпотеку».
Станом на 1.08.2015 року через порушення ОСОБА_2 умов договору про надання кредиту, а саме взятих на себе зобовязання в частині повернення кредиту щомісячними платежами утворилась заборгованість за кредитним договором, яка за розрахунком банку становить 40 877,10 доларів США та 290 579 грн. 73 коп.
Заборгованість складається з :
-14 145, 03 дол.США строковий основний борг за кредитом;
-20 377, 16 дол.США прострочений основний борг за кредитом;
-6 354, 91 дол.США прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2007 року по 31.07.2015 року;
-2 160, 00 грн. - прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.09.2007 року по 01.08.2015 рік;
-217 717, 89 грн. - пеня за прострочення основного боргу по кредиту за період з 01.08.2012 року по 01.08.2015 рік;
-52 631, 37 грн. пеня за прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2012 року по 01.08.2015 рік;
-18 070, 47 грн. - три відсотка річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.08.2012 року по 01.08.2015 рік.
Позивачем в межах ст.16 ЦК України, спеціального закону «Про іпотеку» обраний такий спосіб захисту порушеного права як звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - квартиру №36 за адресою: м.Одеса, вул. Мельницька, 8, шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах.
За ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Положення ч. 1 ст. 12 цього Закону не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Обрання такого судового способу захисту права банку узгоджується, зокрема, із статтями 572, 575 ЦК України, іпотечним договором, Постановами Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-1219цс16, від 2.11. 2016 в справі № 6-2457цс16, тощо.
Відповідно до вимог закону та іпотечного договору банком 22.05.2014 року відповідачам були направлені відповідні вимоги.
За своїм змістом вимога відповідає вимогам закону.
В добровільному порядку вимоги відповідачами не виконані.
При вирішенні спору суд враховує, що порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Вказана норма закону узгоджується із п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року зазначено, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.
Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг, тощо, в розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» суд повинен установити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах, тобто чітко визначити ціну предмета в грошовому вираженні, зазначивши її в рішенні.
Повноваження субєкта оціночної діяльності підтверджуються сертифікатом №903/16 від 15.11.2016 року.
Поряд із тим, вирішуючи спір в частині встановлення розміру заборгованості за кредитним договором суд не погоджується із розрахунком, наданим банком в частині включення в суму боргу 3% річних за несвоєчасно погашення кредиту за період з 01.08.2012 року по 01.08.2015 рік у розмірі 18 070, 47 грн., розміру пені з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, закон повязує можливість стягнення кредитором з боржника трьох процентів річних від простроченої суми лише у випадку, коли інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки кредитним договором, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 передбачений розмір процентів за користування кредитом та розмір пені за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальником, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних від прострочених сум заборгованості за кредитом є безпідставними.
Окрім того, за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 1.08.2012 року, а до суду він звернувся лише 14.08.2015 року, то пеня підлягала стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову.
Відповідно, розмір заборгованості за кредитним договором станом на 1.08.2015 року складається з:
-14 145, 03 дол.США строковий основний борг за кредитом;
-20 377, 16 дол.США прострочений основний борг за кредитом;
-6 354, 91 дол.США прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2007 року по 31.07.2015 року;
-2 160, 00 грн. - прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.09.2007 року по 01.08.2015 рік;
-72 572, 63 грн. - пеня за прострочення основного боргу по кредиту за період з 01.08.2014 року по 01.08.2015 рік;
-17 543, 79 грн. пеня за прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 01.08.2015 рік;
Загальний розмір заборгованості в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить (40 877,10 доларів США (1 062 804,60 грн.) + 92 276,42 грн. = 1 155 081,02 грн.).
Суд враховує, що відповідно до змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.
За своїм змістом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.
Обставини для застосування Закону по справі наявні.
Оскільки вказаним Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, водночас, зупиняє виконання судового рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України».
Судовий збір підлягає присудженню на користь банку з відповідачів в порядку статті 141 ЦПК України.
Керуючись Розділом І, ІІІ ЦПК України, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру №36 за адресою: м.Одеса, вул. Мельницька, 8 на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України».
Рішення може бути переглянуто за заявою відповідачів, в порядку та строки визначені ст.284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст.352, 354 ЦПК України.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 23.02.2018 року