гСправа № 358/107/18 Провадження № 2/358/236/18
16 квітня 2018 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Тітова М.Б.,
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації-
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку Київської області, Миронівського району, с. Микитяни такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 та зобов'язати виконавчий комітет Медвинської сільської ради Київської області зняти з реєстрації відповідачку.
Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона є власником вищевказаного житлового будинку, в якому зареєстрована відповідачка, яка з 13 березня 2017 року за місцем реєстрації не проживає, не сплачує рахунки за користування житлом, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті та не є членом її (позивачки) сім'ї, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.04.2017 року, 05.09.2017 року, 17.01.2018 року.
Посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги.
Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази, і не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивачки, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_2 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується копією рішення Богуславського районного суду Київської області від 19 лютого 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19307454 від 20.03.2014 року.
Відповідачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в житловому будинку позивачки, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1, виданого 19 березня 2014 року Богуславським РС Управління ДМС України в Київській області.
Актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.04.2017 року, 05.09.2017 року, 17.01.2018 року, складеними комісією в складі представників Медвинської сільської ради Богуславського району, підтверджується, що відповідачка ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 з 13 березня 2017 року по даний час не проживає.
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідачка ОСОБА_3 не проживає в будинку позивачки більше року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки відповідачка не проживає по місцю реєстрації в будинку позивачки більше року, то є законні підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житлом.
В даному випадку рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачки з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст. ст. 15, 383, 391, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку.
Судове рішення є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання, відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов