Справа № 645/562/17
Провадження № 2/645/144/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, який в подальшому уточнила, про усунення від права спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_5. Її брат ОСОБА_5 за життя, з 04 лютого 1978 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, у них народився син ОСОБА_3 - відповідач по цій справі. Під час шлюбу брат із дружиною придбали кооперативну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про сплату паєнакопичення. Тобто зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності її брату та його дружині. Дружина брата - ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті дружини брат успадкував частину квартири, діти від спадщини відмовились.

Після смерті брата залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом та подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Крім неї до нотаріальної контори звернувся з заявою про прийняття спадщини син спадкодавця - відповідач по справі, який є спадкоємцем першої черги за законом. Брат позивача постійно хворів, знаходився у лікарні та останнім часом вкрай потребував сторонньої допомоги, так як мав захворювання лімфома, а також переніс інсульт. Під час загострення хвороби взагалі перебував у ліжку, втрачав свідомість. Сам пересуватись ОСОБА_5 не міг, потребував допомоги відповідача з догляду, він був для нього найближчою людиною та родичем, але відповідач відмовлявся надавати будь-яку допомогу. Відповідач останні роки не бажав будь-яким чином допомагати спадкодавцю, не приймав участі в його утриманні та житті. Відповідачем не вчинено жодних дій щодо надання будь-якої допомоги своєму батьку, який вкрай потребував сторонньої необхідної допомоги. Відповідач завідомо залишив без допомоги свого батька, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через стан здоров'я та хворобу, хоча був зобов'язаний піклуватися про свого батька, як родич, він мав змогу надати йому допомогу, але покинув його. Протягом останніх років спадкодавець, крім фізичного болю за хворобами, відчував душевні страждання, в зв'язку з поведінкою свого сина. Покладав надію, що його син надаватиме йому необхідну допомогу. Вважала, що відповідач мав можливість надати хоча б мінімальну допомогу своєму батьку, але усвідомлено ухилявся від цього. Похованням ОСОБА_5 займалась позивач. Позивач зазначила, що не може оформити спадщину на вказану кооперативну квартиру, тому що спадкодавець за життя не встиг її зареєструвати та отримати свідоцтво про право власності на житло. Отримати вказане свідоцтво про право власності на житло вона не має можливості, оскільки на ім'я померлої особи такого порядку не передбачено.

Просила усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнати за позивачем - ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на кооперативну квартиру АДРЕСА_1, яка належала її рідному брату ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись із позовом відповідач ОСОБА_3 подав заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що він син , та єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті батька, що заявив про прийняття спадщини та має право на захист спадкового майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить: квартира у АДРЕСА_1. Він проживає у м. Вінниці, після похорон батька приїхав до м. Харкова, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. До тієї ж контори звернулась з заявою про прийняття спадщини його тітка - одна із рідних сестер його батька ОСОБА_1, яка також проживає у м. Вінниці. Йому повідомили сусіди батька, що ОСОБА_1 приїздила до квартири, де проживав батько, та забрала з квартири усі цінні речі, а також документи на квартиру. Після закінчення 6-місячного терміну він знову звернувся до нотаріуса, але йому не дали навіть постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій , у зв"язку із звернення позивача до суду. З поданою позовною заявою він не згоден повністю, зазначив, що проживає у м. Вінниця, а батько жив у м. Харкові, вони постійно спілкувалися телефоном, раз на півроку-рік або вони приїздили до нього погостити, або він до них. В силу відстані постійно бути поруч з батьком він не міг, однак ніколи не ухилявся від надання допомоги батькові, навіть просто в силу того, що вона не була істотно необхідною йому. Батько не хворів нічим серйозним., не був у безпорадному стані, рухався самостійно та не був лежачим хворим. Та обставина, що батько був людиною похилого віку, не свідчить про те що він потребував сторонньої допомоги, а він, як син умисно ухилялся від обов'язку щодо її надання. З батьком добрі стосунки підтримувала його зведена сестра. Батько одружився другий раз та взяв у шлюб жінку з дитиною. У них з нею багато років гарні стосунки, вона живе у Харкові. Батько та сестра підтримували нормальні стосунки, ходили один до одного в гості. Ніяких хвороб, які б так сильно зі слів позивачки, впливали на його батька та його спроможність, не було. Про них ніхто не знав ні сусіди, ні рідні. Дійсно хворобу - лімфома, йому було діагностовано лише після ретельного обстеження в МКЛ №1 у м .Вінниця. Звернувся він з метою профілактичного обстеження, самостійно. В лікарні батько перебував протягом двох тижнів. Увесь період за виключенням можливо декількох днів він допомагав батькові, проходив з ним обстеження, купував ліки, але не збирав чеки. З наданих позивачем квитанцій, вбачається, що вони оплачені особисто його батьком - ОСОБА_5, що ще раз підкреслює його фізичну та фінансову самостійність. Навіть у лікарні, до його переводу в реанімацію, він пересувався самостійно, ходив на обстеження та процедури. Хвороба розвилася дуже стрімко, до цього часу він ніколи не скаржився на поганий стан здоров'я.Позивачка в позовній заяві не вказує в чому догляд батька проявлявся, адже вона постійно проживає у м. Вінниці та не могла постійно йому надавати допомогу. Позивачкою не надано достовірних доказів того, що батько звертався до нього за будь- якою допомогою, а він ухилявся від надання допомоги. В даний час він фактично вступив у володіння усім майном, оплатив усі платежі за комунальні послуги, переоформив договори надання послуг з централізованого постачання холодної води. ОСОБА_1 є інвалідом першої групи на підставі загального захворювання, безстроково, та сама потребує стороннього догляду, що взагалі не припустимо, адже згідно довідки вона не може надавати сторонню дорогу, так як сама її потребує. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. (т. 1 а.с.53-55)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позов підтримали, просили задовольнити. При цьому позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_5, до смерті останні роки він не міг працювати, його сину - відповідачу по справі було ніколи допомагати батьку, брат зазначав, що його син радіє його невдачам. В липні 2016 року її брат повідомив, що він не може ходити, хворіє. Вона подзвонила відповідачу та сказала забрати батька, так як він один та хворіє, але відповідач відмовив. Вона приїхала до брата в м. Харків та забрала його до м. Вінниця. В Вінниці вони звернулись до лікарні, брат здавав аналізи, проходив обстеження, йому призначали різні препарати, так як змінювалась температура. Зазначила, що її брат за півроку до смерті скаржився на здоров»є, до того, як вона забрала брата до Вінниці він потребував стороннього допомоги. Вона повідомила відповідача про те, що його батько перебуває у лікарні в м. Вінниці, але відповідач поїхав на відпочинок за кордон, а його батько чекав його в лікарні, в реанімації. В лікарні із братом була вона в першу половину дня, а в другій половині дня її донька. З її донькою, яка працює в 1-й міській лікарні, брат був в онкодиспансері, здавав аналізи, ходили до лікарів, вони збирали чеки на ліки, за наполяганням брата . Після смерті брата вона придбала усе для обряду поховання та сплатила місце на кладовищі, всього сплатила 11000 гривень. Відповідач сказав, що хоче забрати та поховати батька в м. Харкові та що вона вкрала покійного, відповідач сплатив при похованні батька 6000 гривень благодійної допомоги. Також повідомила, що її брат за життя працював сторожем в кооперативі, вона часто приїздила до м. Харкова, а також передавала братові передачі до м. Харкова. В січні 2016 року брат приїздив до неї. Також позивач в судовому засіданні зазначила, що надавала допомогу ОСОБА_5, як рідна сестра.

В судовому засіданні відповідач по справі ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити у задоволені позову. Пояснив, що у нього були хороші відносини із батьком. На Новий 2016 рік батько приїздив до Вінниці, вони родиною святкували, він подарував батькові новий мобільний телефон. 18.07.2016 року до нього подзвонила позивач - його тітка, яка просила забрати батька із м. Харкова до м. Вінниці, але він не міг приїхати. 21.07.2016 року він дізнався, що батько приїхав до Вінниці. Він подзвонив батькові, батько повідомив, що знаходиться у сестри - ОСОБА_1, що у нього все в порядку, ОСОБА_8 - донька ОСОБА_9 медичний працівник ставила йому крапельниці. Він приїхав до них дізнатись як справи, які аналізи батько здавав. В подальшому він із батьком був на прийомі у проктолога, там також була ОСОБА_8, ОСОБА_1 не було. Також він був із батьком в лікарні ім. Пирогова, коли батько здавав аналізи та у нього брали пункцію, він придбав батькові їжу та ліки, які саме не пам'ятає . За 2 місяці до приїзда батька у Вінницю у нього була запланова закордонна поїздка. Він поїхав за кордон 28.07.2016 року, через родичів цікавився здоровієм батька. ОСОБА_10 відвідувала батька у лікарні, також допомагала ОСОБА_11. ІНФОРМАЦІЯ_1 він приїхав із-за кордону, прийшов у лікарню, а йому повідомили, що батько помер. Він приїхав на цвинтар, звернувся до бюро ритуальних послуг «Реквієм» та сказав, що хоче поховати батька, там де він хоче. Він сплатив половину витрат на поховання батька, віддав половину витрат на поховання батька позивачці, а вона віддала ці гроші на благодійність. Після смерті батька він став збирати документи на оформлення спадщини. Із квартири батька пропали усі документи, позивачка ще до смерті батька була 2 рази на його квартирі. Про те, що батько серйозно хворіє він дізнався тільки, коли батько був у лікарні. Також зазначив, що останні 3 роки життя батько жив один, взагалі вони не мешкали разом із батьком 8 років, бачились 1 раз на рік. Матеріальної допомоги батько не потребував. Останнім часом скаржився батько на головний біль, гайморит, підвищену температуру.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 21.07.2016 року її мати - ОСОБА_1 привезла із Харкова до Вінниці свого брата ОСОБА_5, так як він сам не міг приїхати. Їм було відомо, що ОСОБА_5 хворіє, вони звернулись до онкогемотолога, так як у дядька була температура 39, яку не могли збити, він потребував догляду, не міг ходити. Вона була із ОСОБА_5 цілодобово, займалась із ним обстеженням, придбала ліки для нього кожен день. Відповідача бачила один раз 25.07.2016 року, повідомила йому, що потрібна допомога, так як на таксі багато грошей витрачає. Відповідач не допомагав. ОСОБА_5 не міг самостійно їсти, тільки через трубочку, вона перебувала із ним в реанімації з 05.08.2016 року, крім неї в реанімації нікого не було. Після смерті ОСОБА_5, відповідач хотів його поховати в іншому місті, на руки відповідач грошей на поховання батька не давав, гроші були віддані на благодійність. Відповідач ліків для батька не придбав, постільну білизну для ОСОБА_5 приносила свідок. ОСОБА_10 відвідувала ОСОБА_5 тільки 2 рази, а ОСОБА_12 з 28.07.2016 року по 18.08.2016 року була у відпустці. ОСОБА_5 просив її збирати чеки на придбані для нього ліки, вона збирала. Один раз вона забирала ОСОБА_5 до себе до дому, вдома крапельниці не робила. Також зазначила, що вони повідомили відповідача, про приїзд його батька, стосунки відповідача із батьком погіршились 8 років тому. Вона просила у відповідача гроші на ліки для його батька, але він відмовив.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що вона давала консультацію ОСОБА_5 по гематології 21.07.2016 року, він був у супроводі ОСОБА_1 та ОСОБА_8. У ОСОБА_5 був важкий стан, йому була потрібна підтримка при ходьбі, він втратив вагу, була висока температура тіла, з його слів він був у такому стані 2 місяці. ОСОБА_5 потребував допомоги, хвороба у нього розвивалась протягом не менше року, він був вкрай важкому стані декілька місяців.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що вона була сусідкою ОСОБА_5, вони товаришували. ОСОБА_5 повідомив, що їде до сестри у Вінницю, він ніколи не скаржився на життя, працював на двох роботах, свідок помітила, що останім часом він схуд. Позивачку вона бачила, коли вона приїздила до брата, забрала його до Вінниці. Відомо, що позивач передавала його передачі до Харкова. 4-5 разів на рік приїздив син до ОСОБА_5 Свідку відомо, що ОСОБА_5 за життя давав сестрі ОСОБА_1 гроші на лікування.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що вона була сусідкою ОСОБА_5. Зазначила, що він не хворів, не потребував у грошах, так як у нього були гроші, він працював, також їздив на город в теплицю. Сторонньої допомоги він не потребував. Відомо, що його сестра передавала йому передачі із Вінниці. До від»їзду 21.07.2016 року ОСОБА_5 працював, він втратив вагу тіла за 3 тижні до від»їзду.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що він є родичем сторін, спірну квартиру придбали усію сім'єю. З ОСОБА_5 в останнє він бачився в середені липня 2016 року, він добре виглядав. Він підвозив ОСОБА_5 на автомобілі в село на земельну ділянку. ОСОБА_5 отримував пенсію та працював на 2 роботах, йому допомагав син. Свідку відомо, що ОСОБА_5 за життя допомагав своїй сестрі ОСОБА_1, давав гроші на операцію 10000 гривень.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 - лікар реанімаційного відділення лікарні, в судовому засіданні показав, що хворий ОСОБА_5 поступив до лікарні 22.07.2016 року у важкому стані. Вперше він побачив ОСОБА_5 в реанімаційному відділенні під час лікування з 05.08.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, оглядав його, лікував. До ОСОБА_5 приходили сестра та племінниця, вони купували ліки, були біля хворого, приносили їжу, доглядали. ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, поступив до лікарні з діагнозом, який має високу ступінь інтоксикації, таке захворювання може протікати довгий період. У хворого ОСОБА_5 була слабкість, він був на спеціальному харчуванні - на дитячих смесях, годували через зонд, йому була потрібна стороння допомога, моральна та психологічна допомога. Сина ОСОБА_5 свідок не бачив, йому не відомо чи звертався ОСОБА_5 за допомогою до сина. Про смерть ОСОБА_5 свідок повідомив сестру та племінницю, ніяких конфліктів, проблем не було. За дорученням головного лікаря свідок готував відповідь на запити, так як був причетний до лікування хворого, але дає відповідь лікарня. Зазначив, що стан хворого був порадний, якщо не сподіваються на ремісію, то хворих переводять в хоспіси, в даному випадку сподівалися до останнього часу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 - завідувач терапевтичним відділенням, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 поступив до лікарні 22.07.2016 року у важкому стані - інтогенної інтоксикації, був виснажений, потребував додаткового харчування, він тривало хворів, потребував сторонньої допомоги. Поруч із хворим були сестра та племінниця, відповідача по справі бачила 1 раз, він поцікавився станом батька, більше не приходив. Через декілька днів у ОСОБА_5 розвився інсульт, він не міг без сторонньої допомоги, допомагали сестра та племінниця. Свідку не відомо чи просив ОСОБА_5 допомоги у сина. ОСОБА_5 був в реанімаційному відділенні з 05.08.2016 року, як зав.відділення організовувала лікувальний процес. Вона надавала письмову відповідь на запит, за дорученням керівництва. Зазначила, що стан ОСОБА_5 був критичний, безпорадний, допомога родичів дуже важлива. ОСОБА_5 розмовляв, був адекватний.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 показав, що він в червні 2016 року лежав в лікарні, з ним в палаті був ОСОБА_5, з яким була ОСОБА_8, яка допомагала йому, купувала ліки, перестилала постіль. Один раз приходив ОСОБА_3 посварився із батьком та ОСОБА_8. ОСОБА_20 ображався на сина за те, що той не приїздив до нього.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є родичкою сторін, працює в лікарні м. Вінниці. 21.07.2016 року ОСОБА_5 приїхав до м. Вінниці, 25.07.2016 року потрапив до лікарні, до цього був в ОСОБА_8. ОСОБА_3 попросив дізнатись, що із батьком, він не розумів, що відбувається, батько здавав аналізи, але точний діагноз не був встановлений. У ОСОБА_5 був стан стабільний. ОСОБА_3 цікавився станом батька, телефонував їй. ОСОБА_3, перед від»їздом, спитав у батька чи може він його залишити. 29.07.2016 року відповідач поїхав за кордон. Потім стан ОСОБА_5 став тяжкий, його годували через зонд. Після смерті ОСОБА_5, в лікарні повідомили, що його забрала ОСОБА_1. ОСОБА_1 дзвонили, але вона не відповідала на дзвінки, ніхто із родичів не знав про поховання. Свідок зазначила, що ОСОБА_5 не відвідувала в лікарні, але телефонувала в терапевтичне та реанімаційне відділення та дізнавалась про стан здоров»я ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшла до лікарні та їй повідомили про смерть ОСОБА_5. Свідку відомо, що за деякі аналізи при обстеженні ОСОБА_5 та за ліки сплачував ОСОБА_3, приходив в лікарню до батька, вони постійно спілкувались. Зазначила, що за життя із ОСОБА_5 вони бачились 1 раз в 2 роки. Бабуся (сестра ОСОБА_5.) казала, що ОСОБА_5 сам обробляв огород, їздив на роботу, вона приїздила в лікарню до ОСОБА_5 один раз.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивач її рідна тітка. ОСОБА_5 до м. Вінниці приїздив дуже рідко. 21.07.2016 року їй повідомила мати, що ОСОБА_5 приїхав до Вінниці та знаходиться у ОСОБА_1. Вона розмовляла із ОСОБА_5 він скаржився на болі у горлі, високу температуру тіла, 22.07.2016 року його поклали в лікарню, а у вихідні відпускали до дому. З 25.07.2016 року ОСОБА_5 перебував в лікарні, проходив обстеження в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_8. Свідок працює медсестрою, в лікарні була кожен день, провідувала ОСОБА_5 до 02.08.2016 року. За час перебування в лікарні батька ОСОБА_3 дзвонив до неї, дізнавався про батька, про необхідні препарати, але ОСОБА_5 не могли поставити точний діагноз. ОСОБА_5 сам рухався, ходив до туалету до 02.08.2016 року, в лікуванні ОСОБА_5 допомагала ОСОБА_8. ОСОБА_3 говорив свідку, що проходив з батьком аналізи, придбав ліки, просив щоб її свекруха провідала батька.

Допитана в якості свідка ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 знаходився в лікарні, ОСОБА_3 просив допомогти його батькові, так як свідок живе поруч і з лікарнею. Вона варила кашу та три дні приносила ОСОБА_5 в лікарню, вони не були добре знайомі з ним, бачились декілька разів. ОСОБА_5 нічого не просив, це ОСОБА_3 просив відвідати батька. ОСОБА_5 скаржився їй, що все болить, не може спати, він сам ходив по коридору.

Допитана в якості свідка ОСОБА_22 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 її сестра та брат. ОСОБА_5 їй подзвонив та повідомив, що слабий та втрачає вагу. Вона зібрала передачу та передала ОСОБА_1 та брату. Свідок подзвонила відповідачу та запитала чи поїде він за батьком в м. Харків, на що він сказав, що не поїде. ОСОБА_1 в липні 2016 року забрала брата та привезла його до м. Вінниці в лікарню. ОСОБА_5 скаржився, що у нього все болить, не міг їсти, не міг сам ходити, впав. ОСОБА_8 все придбала для лікування ОСОБА_5, доглядала його, придбала йому нові речі, щоб покласти до лікарні. ОСОБА_3 не піклувався за батьком, запитував скільки йому залишилось жити без лікування, та поїхав до Турції. Свідок зазначила, що ОСОБА_5 не був забезпеченою людиною, він працював до липня 2015 року, просив допомоги у родичів. Вона приїздила до Харкова 1 раз на рік, передавала брату передачі. Брат розповідав, що син йому не дзвонить і вони не спілкуються. ОСОБА_5 просив допомоги у ОСОБА_1 та ОСОБА_8, ОСОБА_8 сплачувала за ліки. Свідок вважала, що відповідач не вартий спадку батька.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною смерті ОСОБА_5 була лімфома, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 646 від 09.08.2016 року та довідкою про причину смерті (т. 1 а.с.3, 20)

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44767900 від 15.08.2016 року вбачається, що була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Державним нотаріусом Дванадцятої державної нотаріальної контори від 10.02.2017 року позивачу повідомлено, що було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 № 650/2016. Позивач є спадкоємцем 2 черги. Крім її заяви, в матеріалах спадкової справи є заява сина спадкодавця ОСОБА_3, спадкоємця 1 черги. Згідно ст.. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. (т. 1 а.с.14,15)

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою, що підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження та свідоцтва про укладення шлюбу позивача (т. 1 а.с.18,21,22)

Відповідач ОСОБА_3 є рідним сином спадкодавця ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцства про народження (а.с.146)

За життя спадкодавець ОСОБА_5 із дружиною ОСОБА_6 придбали кооперативну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, отриману за ордером № 406 від 21.03.1979 року, шляхом виплати паєнакопичення в січні 1991 року, що підтверджується копією довідки кооперативу (т. 1 а.с.24,33), але право власності на квартиру зареєстровано в БТІ не було. (т. 1 а.с.34,35, 88)

Під час хвороби ОСОБА_5, він проходив платні обстеження, що підтверджується копіями квитанцій ТОВ «Славомед», виданих на ім»я ОСОБА_5 (т. 1 а.с.26,27)

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 1277 від 09.08.2016 року, вбачається, що на поховання ОСОБА_5 ОСОБА_1 було сплачено 11000 грн. Участь позивача у похованні ОСОБА_5 також підтверджується копією свідоцтва про поховання від 09.08.2016 року (т. 1 а.с.25, 61)

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 1282 від 09.08.2016 року, вбачається, що на поховання ОСОБА_5 відповідачем ОСОБА_3 було сплачено 5000 грн..

З повідомлення ТОВ «Ритуальна агенція «Реквієм» від 04.04.2017 року вбачається, що 09.08.2016 року до них звернулась ОСОБА_1 з проханням якнайшвидше поховати її брата ОСОБА_5, їй було виписано договір-замовлення на суму 11000 грн. Пізніше того ж дня звернувся ОСОБА_3, який розшукував свого батька, так як йому в лікарні повідомили, що він помер. Про що було повідомлено ОСОБА_1, яка приїхала до бюро. Після суперечок рідні померлого дійшли згоди про поділ вартості похорон навпіл. Було видано квитанцію ОСОБА_3 на суму 5500 грн., яку він сплатив, ОСОБА_1 було запропоновано повернути половину коштів в сумі 5500 грн., однак ОСОБА_1 виявила бажання залишити суму в розмірі 5500 грн. на благодійність та розвиток бюро з поховання, квитанцію про початкову оплату в розмірі 11000 грн. на поховання ОСОБА_5 ОСОБА_1 не повернула (т.1 а.с.200,201)

З виписки по картковому рахунку відповідача за період 01.07.2016 року по 01.08.2016 року, вбачається, що ним придбались ліки та продукти харчування за адресою: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 96 за місцем знаходження МКЛ № 1 м. Вінниця, а 25.07.2016 року сплачено 1050 грн. за обстеження ОСОБА_5 (т. 1 а.с.69)

З відповіді на запит адвоката головний лікар МКЛ № 1 м. Вінниці 21.09. 2016 року повідомив, що ОСОБА_5 перебував з 22.07.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 на лікуванні в МКЛ № 1 в терапевтичному відділенні та згідно призначень використаних при лікуванні за власний рахунок хворого ОСОБА_5 було витрачено 10132 грн., обстеження за рахунок держави - 690,88 грн. З відповіді від 20.03.2016 року головний лікар МКЛ № 1 повідомив, що ОСОБА_5 звернувся за медичною допомогою 22.07.2016 року, з приводу підвищення температури тіла до 39,2 С, схуднення на 8 кг, збільшення наружних лімфовузлів. Хворів протягом 2 місяців. У ОСОБА_5 існувала неспроможність своїми силами забезпечити умови свого життя, через важку хворобу. Постійно потребував стороннього догляду. Хвороба ОСОБА_5 мала важкий швидко прогресуючий перебіг В-клітинна Неходжінська лімфома Ш Б ст..1У кл. групи - діагноз вперше встановлений в умовах МКЛ № 1 м. Вінниці, можна стверджувати, що вказана особа потребувала сторонньої допомоги. Про ОСОБА_5 постійно піклувались та забезпечували необхідними ліками племінниця ОСОБА_8 та рідна сестра ОСОБА_1 (т. 1 а.с.71,77, 189)

В подальшому на запит адвоката головний лікар МКЛ № 1 м. Винниці 17.02.2017 року повідомив, що ОСОБА_5 на обліку в лікарні не перебував. Перебував на стаціонарному лікуванні в порядку самозвернення в терапевтичному відділенні з 22.07.2016 року по 05.08.2016 року, в реанімаційному відділенні з 05.08.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент звернення до медичного закладу стан хворого ОСОБА_5 був середнього ступеню важкості. Відомостями, хто саме піклувався та доглядав за ОСОБА_5 не володіють (т. 1 а.с.75,78)

Захворювання спадкодавця ОСОБА_5, призначення йому лікування, також підтверджується висновками з медичної карти, епікризом, патологістологічним висновком № 518 від 03.08.2016 року (т. 1 а.с.79,80, 175,179,182,183,193,194)

Згідно Науково-консультативної експертизи наданої медичної документації на пацієнта ОСОБА_5 зазначено, що ОСОБА_5 вперше звернувся за допомогою в Вінницьку обласну клінічну лікарню 21.02.2017 року де був проконсультований лікарем-гематологом. Стан пацієнта розцінений як важкий. Скарги на підвищення температури тіла, втрату ваги, загальну слабкість, швидку втомлюваність, неспроможність опікуватись собою, пітливість, збільшення усіх груп лімфатичних вузлів, відмічав протягом останніх 2 місяців. Зі слів лікаря хворий був доставлений родичами та потребував стороннього догляду. 22.07.2016 року був госпіталізований в терапевтичне відділенні МКЛ № 1 м. Вінниці. Стан пацієнта прогресивно погіршувався. З метою покращення стану та запобігання ускладнень пацієнт отримав увесь необхідний набір симптоматичного лікування, але ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Причиною смерті стала: неходжинська дифузна В-крупнолітинна лімфома ШБ ст..1У кл.гр., ГПМК за ішемічним типом лівої лобної та острівцевої долей. Дані, які витікають із скарг, анамнезу хвороби, огляду пацієнта, результатів спіральної комп'ютерної томографії, імуногістохімічного дослідження, пацієнт впродовж останніх 2-3 місяців хворів на неходжинську дифузну В-крупноклітинну лімфому Ш Б ст. 1У кл.гр. з множинними враженнями (селезінка, міокард, нирки). Дане захворювання потребувало вчасного звернення, вчасного лікування, а продовж останніх місяців пацієнт потребував сторонньої допомоги (т. 1 а.с.242)

Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 3» на запит суду вбачається, що ОСОБА_5 на диспансерному обліку в поліклініці не знаходився, за медичною допомогою не звертався, медична документація на нього в поліклініці відсутня (т. 1 а.с.223, т. 2 а.с.66)

З оглянутих в матеріалах справи фотографіях родини відповідача із батьком, вбачається, що 02.01.2016 року відповідач із батьком зустрічались в м. Вінниця. Також був присутнім в пологовому будинку під час виписки онуки його дружини (т. 1 а.с. 81-83)

Згідно відповіді головного лікаря МКЛ № 1 м. Вінниці від 17.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_5 звернувся за медичною допомогою до МКЛ № 1 22.07.2016 року в супроводі племінниці ОСОБА_8, зі скаргами: на збільшення усіх видів поверхневих лімфатичних вузлів, постійного підвищення температури тіла, втрату ваги на 8 кг, швидку втомлюваність, неспроможність своїми силами забезпечувати умови свого життя, постійного збільшення загальної слабкості. Хворів на протязі двох місяців, постійно потребував стороннього догляду. 22.07.2016 року ОСОБА_5 був про консультований лікарем-інфекціоністом, був оглянутий завідуючою терапевтичним відділенням та був госпіталізований за особистою заявою ОСОБА_5, за направленням та дозволом адміністрації МКЛ №1 до терапевтичного відділення. 21.07.2016 року ОСОБА_5 був про консультований лікарем-гематологом. В терапевтичному відділенні ОСОБА_5 перебував з 22.07.2016 року по 05.08.2016 року, де він отримував відповідну терапію та був повністю обстежений, ОСОБА_5 отримував парантеральне харчування. До основного діагнозу віднесено гостре порушення мозкового кровообігу (інсульт) за ішемічним типом лівої лобної та острівцевої долі на тлі церебросклерозу та гіпертонічної хвороби, було проведено комп'ютерну томографію головного мозку 25.07.2016 року. У ОСОБА_5, в ході обстежень, було виявлено пептичну виразку передньої стінки 12-палої кишки, ерематизна гастропатія, хронічний комбінований геморой Ш ступеню, в стадії неповної ремісії, був про консультований відповідними фахівцями. Була проведена 25.07.2016 року, 26.07.2016 року в умовах Вінницького обласного клінічного онкологічного диспансеру біопсія лімфатичних вузлів. При дослідженні були виявлені клітини Неходжинської дифузної В-крупноклітинної лімфоми. Зважаючи, що хвороба ОСОБА_5 мала важкий швидко прогресуючий перебіг, ще до потрапляння до лікарні потребував постійної сторонньої допомоги. Забезпечували необхідними ліками та постійно піклувались про ОСОБА_5 племінниця ОСОБА_8 та рідна сестра ОСОБА_1. 04.08.2016 року було відмовлено у хіміотерапевтичному лікуванні, враховуючи вкрай важкий стан хворого ОСОБА_5, також стан після перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу (інсульт). 05.08.2016 року ОСОБА_5 було переведено до реанімаційного відділення де він перебував до ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зазначено, що згідно Порядку допуску відвідувачів до пацієнтів, які перебувають на стаціонарному лікуванні, у відділенні інтенсивної терапії (реанімаційному відділені) встановлено правила допуску відвідувачів до пацієнтів. Заклад охорони здоров'я зобов'язаний забезпечити пацієнтам, які перебувають на лікуванні право на допуск до них відвідувачів 24 години на добу, у будь-який день тижня. Так як інших родичів на час перебування ОСОБА_5 у реанімаційному відділені не було, усі витрати на лікування покладались на племінницю ОСОБА_5 - ОСОБА_8. Було прийнято рішення завідуючим реанімаційного відділення ОСОБА_17 про цілодобове знаходження і догляд важкохворого ОСОБА_5 племінницею ОСОБА_8, було дозволено відвідування сестрою ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 незважаючи на всі невідкладні реанімаційні заходи ОСОБА_5 помер (т. 1 а.с.84-86)

Аналогічного змісту також була надана відповідь на запит адвоката головним лікарем МКЛ № 1 м. Вінниці і 20.03.2017 року та від 24.03.2017 року (т. 1 а.с.90-94)

Вінницький обласний клінічний онкологічний диспансер 12.04.2017 року на запит адвоката повідомив, що ОСОБА_5 25.07.2016 року звернувся за направленням лікаря-гематолога ВОКЛ ім.. Пирогова ОСОБА_13 в супроводі медсестри МКЛ № 1 ОСОБА_8. Консультативний висновок: підозра на лімфому. Пацієнта турбували: підвищена температура тіла до 39,6 С, втрата ваги на 8 кг на протязі 2-3 місяців. Стан важкий, загальна слабкість, швидка втомлюваність, неспроможність своїми силами забезпечувати умови свого життя. Збільшення усіх периферичних л/вузлів, пітливість, відсутність апетиту. Хворий з ознаками кахексії. 25.07.2016 року була проведена біопсія, виявлені клітини Неходжинської лімфоми. Перебував на обліку в ВОКОД з 04.08.2016 року з діагнозом: Неходжинська дифузна В-крупноклітина лімфома Ш Б ст.. 1У кл. гр.. Ендогенна інтоксикація. Кахексія. Важкість супутньої патології, інсульт. ОСОБА_5 не міг самостійно пересуватись своїми силами через важку хворобу та похилий вік, самостійно забезпечити умови свого життя. Враховуючи те, що хвороба ОСОБА_5 мала важкий швидко прогресуючий перебіг, можна стверджувати, що вказана особа, ще до звернення за медичною допомогою, потребувала постійної сторонньої допомоги. Оскільки стан був вкрай важкий в період проходження медичних обстежень в ВОКОД ОСОБА_5 супроводжувала та забезпечувала усім необхідним медсестра МКЛ № 1 ОСОБА_8 (т. 1 а.с.173,174)

Згідно повідомлення Вінницького обласного патологоанатомічного бюро від 06.04.2017 року зазначено, що оплату за проведення паталогогістологічного імуногістохімічного дослідження хворого ОСОБА_5 здійснювала ОСОБА_8, що також підтверджується копією квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с.172,181)

З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи № 650/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 встановлено, що після його смерті з заявами про прийняття спадщини звернулись рідна сестра ОСОБА_1 та син ОСОБА_3. З оглянутою спадкової справи № 372/2000 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернувся чоловік ОСОБА_5. Діти спадкодавця ОСОБА_24 (донька від першого шлюбу) та ОСОБА_3 подали письмові заяви про відмову від спадщини після смерті матері та не заперечували проти видачі свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2000 року ОСОБА_5 отримав в спадок після смерті дружини житловий будинок з надвірним будівлями в с. Красна поляна Зміївського району Харківської області (т.1 а.с.138-165)

Згідно довідку акту огляду МСЕК, виданої Вінницькою міською медико-соціальною експертною комісією № 2 позивач ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи за загальним захворюванням з 12.03.2010 року та потребує сторонньої допомоги (т. 1 а.с.4, 23)

Таким чином, суд дослідивши надані докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, приходить до висновку про відмову у задоволені позову виходячі з наступного.

Згідно ст. 1217, 1218 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1224 ЦК України - не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно постанови від 30.05.2008 року № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» п.6. передбачено - правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України . Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого

невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду,допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Судом встановлено, що сторони по справі є близькими родичами, а спадкодавцю приходились позивач - рідною сестрою, а відповідач - сином, та відповідно спадкоємцями 2 та 1 черги, які обидва прийняли спадок шляхом звернення з заявами до нотаріальної контори.

Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1259 ЦК України - черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дослідивши надані сторонами докази, давши їм належну правову оцінку, приходить до висновку, що в процесі розгляду справи не було надано переконливих доказів саме ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві та тривалого опікування та матеріально забезпечення спадкодавця зі сторони позивача. Під час розгляду справи дійсно було встановлено, що спадкодавець захворів на тяжку хворобу, яка мала швидко пливний перебіг, та стрімко розвивалась. В судовому засіданні не було встановлено, що спадкодавець хворів тривалий строк, протягом декількох років або місяців, як зазначає позивач. З оглянутої довідки із поліклініки за місцем мешкання ОСОБА_5 встановлено, що він не звертався за медичною допомогою, навіть не мав медичної документації, а наявність тяжкої хвороби було діагностовано у спадкоємця в ліпні 2016 року за 2 тижні до смерті. Тяжкий стан у спадкодавця ОСОБА_5 був останні дні перед смертю, до потрапляння до лікарні відомостей про захворювання не було. В судовому засіданні було встановлено, що родина позивача, а саме - позивач та її донька ОСОБА_8, приймали безпосередню та активну участь, за період з 21.07.2016 року по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1, в процесі лікування ОСОБА_5, як близькі родичі. За показаннями майже усіх допитаних свідків ОСОБА_8 приділяла багато уваги своєму дядьку, придбала ліки, годувала, доглядала. Що стосується здійснення саме догляду спадкодавця зі сторони позивачки, то ці обставини суд вважає недоведеними, так як згідно довідки МСЕК та інших документів про стан здоров'я позивача, то вона є інвалідом 1 групи та сама потребує сторонньої допомоги. Суд не погоджується із твердженнями позивача, що відповідач завідомо залишив без допомоги свого батька, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через стан здоров'я та хворобу, так як спадкодавець ОСОБА_5 перебував у лікарні під наглядом лікарів, які до останнього сподівались на його одужання, а перебування в безпорадному стані до потрапляння у лікарню та ухилення відповідача від надання допомоги, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження. З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець працював до липня 2015 року, самостійно обробляв земельну ділянку, зі слів свідків, частково сам сплачував за обстеження в лікарні, також приймав участь у сплаті за обстеження відповідач по справі, тому підстав для відсторонення від спадкування відповідача не має та відповідно не має підстав для визнання права власності на спірну квартиру за позивачем, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник позивача: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_4, кв. 95, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Представник відповідача: ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_5.

Повне судове рішення буде складено 06 квітня 2018 року.

Суддя - І. В. Ульяніч