ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року

м.Суми

Справа №592/10068/16-ц

Провадження № 22-ц/788/350/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хвостика С.Г.(суддя-доповідач),

суддів Левченко Т.А., Собини О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

та позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року в складі судді Труханової Л.М., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 12 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив (т. 1 а.с. 199), до Сумської міської ради, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Ексім», Приватне акціонерне товариство «Альфасистембуд» про визнання незаконними та скасування рішень Сумської міської ради, визнання недійсним та скасування договору оренди земельної ділянки.

При цьому, позивач зазначив, що його права, як власника земельної ділянки по АДРЕСА_1, є порушеними внаслідок недотримання Сумською міською радою вимог земельного законодавства. Зокрема, ОСОБА_1 вказав, що сусідня земельна ділянка під НОМЕР_1, площею 0,3161 га, відноситься до земель історико - культурного призначення і надана міською радою в оренду ТОВ «Еко-Ексім» зі зміною цільового призначення під будівництво багатоквартирного житлового будинку, тобто з порушенням норм земельного законодавства. При цьому, з ним не було погоджено меж ділянки, не було проведено громадських обговорень щодо об'єкта будівництва, не враховані його інтереси та вимоги, як власника земельної ділянки, що межує з місцем забудови, а технічна документація із землеустрою містить ряд недоліків, тому позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 02 квітня 2003 року № 417-МР «Про вилучення та надання земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям, громадянам та попереднє погодження місця розташування об'єктів» в частині надання ТОВ Еко-Ексім» під будівництво житлового будинку земельної ділянки, площею 0,3161 га, за рахунок земель цільового призначення терміном на 10 років;

- визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 30 січня 2013 року № 2076-МР «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям» в частині поновлення договору оренди земельної ділянки ТОВ «Еко-Ексім» строком на два роки;

- визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 14 травня 2014 року №3273-МР «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям , підприємця і громадянам» в частині поновлення дії договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, наданої ТОВ «Еко-Ексім» з 31 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року;

- визнати недійсним та скасувати договір оренди земельної ділянки між Сумською міською радою та ТОВ «Еко-Ексім» від 05 липня 2003 року, зареєстрований виконавчим комітетом Сумської міської ради 03 серпня 2003 року за №1024 та реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у розділі №1 від 19 липня 2013 року за № 1722971.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення суду ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

При цьому, вказує, що суд не взяв до уваги розташування спірної земельної ділянки в зоні історичного ландшафту міста та не врахував факту відсутності ряду документів в матеріалах щодо вилучення тієї земельної ділянки та проекту відведення ділянки товариству, які є обов'язковими відповідно до норм ЗК України. Також позивач вважає, що розробці землевпорядної документації щодо спірної земельної ділянки повинна була передувати розробка історико - містобудівних обґрунтувань, враховуючи особливості розташування земельної ділянки, на якій, до того ж, на його думку, чинним законодавством взагалі заборонено будівництво житлових комплексів. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що суд безпідставно не взяв до уваги висновки комплексної судової будівельно - технічної експертизи, проведеної Сумським відділенням Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса по іншій справі в рамках кримінального провадження, відповідно до яких було виявлено ряд недоліків Проекту відведення спірної земельної ділянки ТОВ «Еко-Ексім» під будівництво житлового будинку та встановлено, що об'єкт будівництва розташований у зоні прибережної захисної зони, що не відповідає вимогам ст. 60 ЗК України. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу і на ту обставину, що рішення Сумської міської ради від 02 квітня 2003 року в частині віднесення земельної ділянки по АДРЕСА_1 до категорії земель для житлової та громадської забудови, з цільовим використанням: для житлової забудови (для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку)» є чинним на момент звернення до суду з даним позовом, так як зміна цільового призначення землі можлива виключно за відповідним рішенням міської ради, що є підставою для скасування оскаржених рішень міської ради. Отже, позивач вважає, що надаючи земельну ділянку в оренду ТОВ «Еко-Ексім» та змінюючи її цільове призначення, міська рада порушила норми чинного законодавства, тому і договори про оренду земельної ділянки та про поновлення і внесення змін до договору оренди землі на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України мають бути визнані недійсними. В апеляційній скарзі позивач вказує і на необгрунтоване посилання місцевого суду на судові рішення по адміністративних справах, так як встановлені обставини в тих справах не мають правового значення для даної цивільної справи, оскільки заявлені вимоги по даній справі не були предметом розгляду в інших справах. Також позивач послався і на те, що при здійсненні містобудівної діяльності з метою врахування інтересів інших власників земельних ділянок обов'язково має проводитись громадське обговорення, чого відповідачем не організовано.

У свою чергу, Сумська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу не вбачала порушень прав позивача оскаржуваними рішеннями ради та договором оренди земельної ділянки. При цьому, відповідач посилається на ті обставини, що проект землеустрою, який був підставою для прийняття рішення Сумською міською радою від 02 квітня 2003 року, не потребував наявності акта про погодження меж земельної ділянки з позивачем, а договір оренди спірної земельної ділянки припинений у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, ураховуючи, що право власності на нерухоме майно перейшло до інших власників, тому відповідач наголосив на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Третя особа по справі ПрАТ «Альфасистембуд» у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи позивача про знаходження спірної земельної ділянки в межах заповітної території та в зоні регулювання охорони пам'яток архітектури, зазначаючи, що згідно з генеральним планом міста від 2002 року спірна земельна ділянка знаходиться на території багатоквартирної та громадської забудови, а докази того, що земельна ділянка внесена до Державного реєстру нерухомих пам'яток України у справі відсутні. Також третя особа вважає безпідставними твердження позивача про необхідність розроблення історико - містобудівного обґрунтування та про проведення громадського обговорення щодо об'єкта цього будівництва, посилаючись на те, що іншими судовими рішеннями вже встановлено, що ведення будівельних робіт на спірній земельній ділянці відбулось правомірно. Крім того, третя особа зазначає, що посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення вимог ДБН під час будівництва багатоквартирного будинку не були предметом позову і не стосуються позовних вимог, тому не заслуговують на увагу. Ураховуючи все вище зазначене, третя особа не вбачає порушень прав позивача, як власника земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 про задоволення його апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1031 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (0,1000 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,0031 га), що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 15 листопада 2001 року (т. 1 а.с. 11).

Рішенням Сумської міської ради від 02 квітня 2003 року №417-МР «Про вилучення та надання земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям, громадянам, та попереднє погодження місця розташування об'єктів» ТОВ «Еко-Ексім» було надано в оренду земельну ділянку під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1, площею 0,3161 га, строком на 10 років, за рахунок зміни цільового призначення земельної ділянки (т. 1 а.с.12).

25 липня 2003 року між Сумською міською радою та ТОВ «Еко-Ексім» був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком до 02 квітня 2013 року з метою несільськогосподарського використання, під будівництво житлового будинку (т. 1 а.с. 16 - 19).

У подальшому, рішенням міської ради від 30 січня 2013 року №2076-МР «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям» ТОВ «Еко-Ексім» було поновлено строк дії договору оренди земельної ділянки на 2 роки, з 02 квітня 2013 року. При цьому, цільове та функціональне призначення ділянки було вказано, як «Землі громадської забудови під будівництво житлового будинку» (т.1 а.с. 13).

Рішенням міської ради від 19 червня 2013 року №2468-МР були внесені зміни до графи 3 вказаного рішення від 30 січня 2013 року у зв'язку з допущеною помилкою, а саме: замість «Землі громадської забудови під будівництво житлового будинку» записано «Землі житлової забудови під будівництво житлового будинку» (т.1 а.с. 14).

06 червня 2013 року проведена державна реєстрація земельної ділянки комунальної власності, площею 0,3161 га, по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 та цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови (т. 1 а.с. 97 - 99).

03 липня 2013 року на підставі рішень Сумської міської ради від 30 січня та 19 червня 2013 року між міською радою та ТОВ «Еко-Ексім» був укладений договір оренди земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, площею 0,3161 га, строком до 30 січня 2015 року (т.2 а.с.103 - 106), до якого договором від 11 червня 2014 року були внесені зміни, зокрема, сторони погодили, що договір укладено терміном до 31 грудня 2016 року, враховуючи рішення міської ради від 14 травня 2014 №3273-МР «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям, підприємцям і громадянам» (т. 2 а.с. 54, т.1 а.с. 15).

19 січня 2017 року ТОВ «Еко-Ексім» звернулося до Сумської міської ради з листом, в якому просило зняти з розгляду сесії питання про продовження договору оренди земельної ділянки у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди від 03 липня 2013 року, введенням житлового будинку в експлуатацію та переходом прав власності на нерухомість іншим власникам (т. 2 а.с. 55).

31 грудня 2016 року ТОВ «Еко-Ексім» передало орендодавцю Сумській міській раді земельну ділянку по АДРЕСА_1 на підставі п. 5.3 договору оренди, зокрема, у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, що підтверджується відповідним актом прийому - передачі об'єкта оренди (т. 2 а.с. 57).

Згідно з даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 14 березня 2017 року, право оренди спірної земельної ділянки було припинено 13 березня 2017 року на підставі акта прийому - передачі від 31 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 121 - 122).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2013 року ТОВ «Еко-Ексім» уклало з ПрАТ «Альфасистембуд» договір про спільну діяльність з метою спільного проектування, будівництва і введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою :АДРЕСА_1.

З декларації про готовність до експлуатації об'єкта, наданої позивачем до апеляційного суду, вбачається, що будівництво восьмиповерхового стоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями за вказаною вище адресою було закінчено у грудні 2016 року, строк введення об'єкта в експлуатацію значиться також, як грудень 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, як вбачається зі змісту рішення, суд вважав, що позивач не надав доказів для підтвердження факту порушення його прав, як власника земельної ділянки по АДРЕСА_1, оскарженими рішеннями міської ради та договором оренди спірної земельної ділянки під НОМЕР_1, у зв'язку з чим, на думку суду, обраний ним спосіб захисту не є вірним.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відмову у задоволенні позову, виходячи з на ступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2, п. "г" ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав, як власника земельної ділянки по АДРЕСА_1, внаслідок прийняття рішення Сумською міською радою від 02 квітня 2003 року № 417-МР в частині надання ТОВ «Еко-Ексім» під будівництво житлового будинку земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,3161 га, за рахунок зміни її цільового призначення терміном на 10 років та укладення між Сумською міською радою та ТОВ «Еко-Ексім» договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2003 року з подальшим поновленням строків його дії.

Доводи позивача про відсутність його підпису в акті про погодження (встановлення) та закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки і передачу межових знаків на зберігання ТОВ «Еко-Ексім» по АДРЕСА_1 від 26 квітня 2013 року не є підставою для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не було доведено належними та допустимими доказами, що встановленням та закріпленням меж вказаної ділянки були порушені його права, як сусіднього землевласника, зокрема, що відбулось накладання меж земельних ділянок та зміна площі його ділянки. Крім того, у справі відсутні докази на підтвердження доводів ОСОБА_1 про те, що він обмежений у праві користування своєю земельною ділянкою за її цільовим призначенням. Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача на порушення правил добросусідства та обмеження проїзду автотранспорту, у тому числі і транспорту екстрених служб, до його ділянки.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на порушення громадянських прав позивача, зокрема, на не проведення у встановленому законом порядку громадських обговорень щодо об'єкта будівництва, а також стосовно розташування земельної ділянки в зоні історичного ландшафту міста, прибережно-захисній смузі, на невідповідність землевпорядної документації вимогам закону, на відсутність правових підстав для надання земельної ділянки в оренду під будівництво житлового будинку не можна взяти до уваги, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Зарічного районного суду від 24 листопада 2015 року по справі № 591/4761/15-а, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року по справі № 818/2652/15, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року по справі № 818/2861/14, рішенням Господарського суду Сумської області від 17 березня 2014 року по справі № 920/306/14, що набрали законної сили, встановлені обставини щодо Сумської міської ради. Зокрема, встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться на території багатоквартирної та громадської забудови, будівництво багатоповерхового будинку на ній здійснюється правомірно на підставі містобудівних умов та обмежень забудови, згідно з якими територія забудови не межує з охоронною зоною культурної спадщини, питання щодо перепоховання останків осіб, виявлених під час проведення земельних робіт у травні 2014 року по АДРЕСА_1 було вирішено відповідними установами згідно з вимогами законодавства, а ПрАТ «Альфасистембуд» спільно з Сумською міською організацією ветеранів України встановили пам'ятний знак жертвам нацистських концтаборів, а також 16 липня 2015 року уклали договір про спільну діяльність щодо увічнення пам'яті загиблих військовополонених. Крім того, вказаними судовими рішеннями встановлено, що законодавством не передбачено проведення громадських слухань щодо окремо взятого об'єкта будівництва і державна реєстрація спірної земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера здійснені правомірно, а технічна документація із землеустрою розроблена відповідно до вимог законодавства (т. 2 а.с 3 - 13, 97 - 100).

З огляду на викладене, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що встановлені обставини у вищевказаних судових рішеннях не можуть прийматися до уваги при розгляді даної цивільної справи.

До того ж, з довідки Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 21 березня 2017 року вбачається, що згідно генерального плану м. Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 16 жовтня 2002 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться на території, передбаченій для розміщення багатоквартирної житлової забудови, що також підтверджується викопіюванням з Генерального плану м. Суми (т. 2 а.с. 46 - 48).

Висновки комплексної судової будівельно - технічної експертизи від 31 березня 2016 року, проведеної Сумським відділенням Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса по кримінальному провадженню, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки у них йдеться про те, що межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 та сусідньої ділянки під НОМЕР_3, що належить позивачу, не перетинаються. Крім того, зазначено, що спірна земельна ділянка відноситься до зони регулювання забудови та не потребує отримання історико - архітектурного обґрунтування, а будівництво багатоповерхового будинку відповідає режимам та обмеженням, встановленим Генеральним планом м. Суми, який затверджений рішенням Сумської міської ради від 16 жовтня 2002 року та плану зонування території відповідно до рішення міської ради від 06 березня 2013 року (т. 1 а.с. 143 - 169).

Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача в апеляційній скарзі на наявність правових підстав для скасування договору оренди земельної ділянки від 05 липня 2003 року та рішень Сумської міської ради в частині поновлення строку дії договору оренди землі. При цьому, колегія суддів враховує і обставини того, що на даний час об'єкт оренди повернуто Сумській міській раді, що підтверджується актом прийому - передачі від 31 грудня 2016 року, та погоджується з висновком місцевого суду про припинення зобов'язань за спірним договором.

До того ж, на даний час будівництво багатоповерхового будинку про АДРЕСА_1 вже завершено, його було введено в експлуатацію, тому доводи позивача про незаконність зміни цільового призначення земельної ділянки та віднесення її до категорії земель: для житлової та громадської забудови - не заслуговують на увагу колегії суддів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, місцевий суд обгрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина