Справа № 541/285/18
Провадження №2/541/384/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 квітня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді: Куцин В.М.,

за участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з ОСОБА_3

Мотивуючи позовні вимоги, тим що, спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання алкогольними напоями. Вказала, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки з грудня 2016 року, спільних дітей у них немає, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважала неможливим.

Просила шлюб укладений із відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Дяченко».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю (а.с. 19).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за його відсутністю (а.с.20).

В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ухвали судді від 20 лютого 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 14).

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Сторони перебувають в шлюбі з 30 березня 2013 року, який було зареєстровано між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Бойко) ОСОБА_4, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Миргороду Миргородського міського управління юстиції полтавської області, актовий запис № 63. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає.

Судом встановлено, що між подружжям спільне життя не склалось через зловживання алкогольними напоями відповідачем, спільне господарство ними не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються з грудня 2017 року.

Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено.

За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивач ОСОБА_1 заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Дяченко», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «Дяченко».

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалася та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, визнання відповідачем позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.114 ЦПК України стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 200,258,259,263,264,265,268,354 ЦПК України, cт.ст. 105, 110, 112, 113, 114 СК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений 30 березня 2013 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Бойко) ІНФОРМАЦІЯ_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 63- розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання рішенням суду законної сили.

При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Дяченко».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_5