Справа № 453/80/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/783/6621/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представника ТзОВ

«Гірськолижний комплекс «Волосянка» - Куксова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» ОСОБА_4, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскаржуваною ухвалою суду провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка», з участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірськолижний комплекс «Волосянка» ОСОБА_4 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, закрито.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, вважає таку незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, не взяв до уваги, що позов пред»явлено до ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, тобто, спір виник з трудових правовідносин, що дає позивачу можливість вибору місця пред'явлення позову за правилами територіальної чи альтернативної підсудності, а тому, помилковим та не обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами у справі є корпоративний спір, якій підлягає вирішенню господарським судом. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач є учасником (засновником) ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка», предметом спору є захист порушених прав позивача, як керівника (директора) ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка», який перебував з відповідачем у трудових відносинах та звільнений з посади з порушенням встановленого законом порядку. Таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги, які підлягають вирішенню судами, як за правилами загальної підсудності, так і за правилами альтернативної підсудності. Враховуючи те, що місцем проживання позивача є Львівська область, Сколівський район, с. Опорець, що належить до території Сколівського районного суду Львівської області, а тому позов подано у відповідності до правил територіальної підсудності. А відтак, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі з тих підстав, що позов про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є невірним та передчасним.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка» Куксова В.Г. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, враховуючи предмет спору, обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, дійшов висновку про те, що між сторонами існує корпоративний спір, який не підлягає розглядові в порядку цивільного судочинства, а тому враховуючи положення п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України 2004 року, закрив провадження у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь - який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути «правління», «дирекція» тощо.

Відповідно до розділу 13 Статуту ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка» (нова редакція), чинного станом на 2014 рік, в Товаристві створюються наступні органи керівництва: найвищий орган - Загальні збори Учасників (учасника); виконавчий орган - директор; контрольний орган - ревізійна комісія.

Пункт 15.4 Статуту передбачає, що директор призначається та відкликається з посади Загальними зборами Учасників. Інші посадові особи Товариства призначаються директором.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору директор ТзОВ «Гірськолижний комплекс «Волосянка» ОСОБА_4, з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.01.2016 року рішенням загальних зборів учасників Товариства повноваження директора ТзОВ "Гірськолижний комплекс "Волосянка" ОСОБА_2 було припинено на підставі ч.3 ст. 99 ЦК України.

Згідно з роз»ясненнями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішенні питання чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави ХУ КЗпП України.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини усіх працівників підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Спори, пов»язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори, позивач в такому випадку звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства.

Згідно з ч.4 ст. 65 ГК України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов2язки і діяльність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму а погодженням сторін.

Частина 6 ст. 65 ГК передбачає, що керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 року №1-рп/2010 у справі за конституційним поданням ТОВ «Міжнародний фінансово - правовий консалтинг» про офіційне тлумачення ч.3 ст.99 ЦК України, в аспекті конституційного звернення, положення частини 3 ст. 99 ЦК України, «члени виконавчого органу можуть бути у будь - який час усунені від виконання своїх обов»язків» слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства у будь - який час і з будь - яких підстав усунути особу (осіб) від виконання ообов»язків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав. Усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов»язків, яке передбачене ч.3 ст. 99 ЦК України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні статті 46 КЗпП України.

Зокрема, Конституційний Суд у вказаному рішенні зазначив: реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

У зв»язку з цим «усунення» відповідно до ч.3 ст.99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України 2004 року, чинного на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов»язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов'язків (ч.3 ст. 99 ЦК України) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень (абз.1 ч.2 ст. 61 Закону України "Про акціонерні товариства") за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання, стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Зважаючи на це, зміст положень ч.3 ст. 99 ЦК України слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов'язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки повноваження директора ТзОВ "Гірськолижний комплекс "Волосянка" ОСОБА_2 було припинено на підставі ч.3 ст. 99 ЦК України (в межах корпоративних, а не трудових відносин), спір про поновлення його на роботі не є трудовим спором, даний спір не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

За вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов до вірного висновку, що спірні правовідносини не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки такі виникли в межах корпоративних відносин позивача з товариством у сфері управлінської діяльності, а тому спірні правовідносини підвідомчі господарському суду, куди вправі звернутися позивач.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України 2004 року, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

А відтак, дійшовши висновку про те, що даний спір є корпоративним спором, а не трудовим, такий спір не підлягає розглядові в порядку цивільного судочинства, постановлена судом першої інстанції ухвала про закриття провадження у справі відповідає п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України 2004 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, не дають підстав для висновку, що при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ст. 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.04.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.