Номер провадження 2/754/3290/18
Справа №754/492/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Кристина Володимирівна, про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі на частину квартири АДРЕСА_1. Мати позивача ОСОБА_3 та його батько постійно проживали в спірній квартирі, яка належала їм на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу № 1-0567/96. Тобто до спадкового майна належить ? частина спірної квартири. Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва на вказане майно через те, що право власності в бюро технічної інвентаризації м. Києва зареєстровано за двома особами без зазначення часток у кожного з них. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати, що частка померлого ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила ? частину; визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про визнання позовної заяви та розгляд справи в її відсутність.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. - у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та чоловік відповідачки ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі і на частину квартири АДРЕСА_1.

Спірна квартира належала відповідачці та померлому на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу № 1-0567/96 від 23.09.1996 року.

Після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельник К.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

Дружина померлого ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки у спадщині після померлого чоловіка на користь сина ОСОБА_2

Однак, державним нотаріусом 05.08.2017 року була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що право власності в бюро технічної інвентаризації м. Києва зареєстровано за двома особами - ОСОБА_3 та ОСОБА_5, без зазначення часток у кожного з них.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та те, що спірна квартира була спільною сумісною власністю померлого ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_3, а тому їх частки у майні були рівними, суд приходить до висновку про визнання частки померлого ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 у розміру ? частини.

Разом з тим, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала померлому ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, встановлення факту належності померлому ? частини квартири, а тому вважає позовні вимоги ОСОБА_2 підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 197-200, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 328, 1268 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Кристина Володимирівна, про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати, що частка померлого ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила ? частину.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення був виготовлений 23 березня 2018 року.

Головуючий: