АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/9024/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Букіна О.М.
Провадження № 22-ц/796/29/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Хрипунової Іветти, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В травні 2016 року Публічне акціонернетовариство«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль») звернулося до суду з позовом доОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. Зазначило, що 06 грудня 2006 року між ним та ОСОБА_2 був укладенийкредитний договір №014/1179/74/1104 за умовами якого ОСОБА_2 було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 88 935,00 доларів США на 240 місяців з 06 грудня 2006 року по 06 грудня 2016 року зі сплатою 15,25 % річних. В подальшому до договору вносилися зміни в частині визначення розміру процентної ставки. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 014/1179/74/1104 від 06 грудня 2006 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило стягнути з відповідачки заборгованість, яка станом на 29 лютого 2016 року становить 76 464,63 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 2 068 703,84 грн., із них: заборгованість за кредитом - 66 085,64 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 787 906,61 грн.; заборгованість за відсотками - 10 378,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 280 797,23 грн.; у тому числі прострочена заборгованості за відсотками - 10 050,36 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 271 906,35 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/1179/74/1104 від 06 грудня 2006 року у розмірі 76 464,63 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 30 595,29 грн.

07 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд безпідставно не прийняв до уваги висновок судового експерта Київської незалежної судово-експертної установи ОСОБА_4 №1854 від 22 серпня 2016 року, який доводить, що під час укладення кредитного договору банк приховав від відповідачки повну та об'єктивну інформацію про сукупну вартість кредиту, вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів її в оману щодо реальної відсоткової ставки та загальної суми кредиту. Підписуючи кредитний договір, чим погоджуючись на отримання саме 88 935,00 доларів США строком на 240 місяців з процентною ставною 15,25%, відповідачка фактично весь цей час сплачувала щомісячні платежі, що розраховані за завищеною відсотковою ставкою 16,77%, що свідчить про завищення і загальної суми кредиту. На час розгляду справи за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у Святошинському районному суді м. Києва з лютого 2016 року розглядалася справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного договору та договорів іпотеки.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 грудня 2006 року між ВАТ «РайффайзенБанк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/1179/74/1104 за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 88 935,00 доларів США на 240 місяців з 06 грудня 2006 року по 06 грудня 2016 року зі сплатою 15,25 % річних, а остання зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом шляхом сплати щомісячних платежів до 15 числа кожного місяця (а. с. 15-18, т. 1).

03 квітня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору відповідно до умов якої встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 14,00 % річних.

16 квітня 2008 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору відповідно до якої, визначено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 13,00 % річних.

Згідно з п. п. 1.5.2, 1.5.2.1 кредитного договору сторони визначили, що процентна ставка за кредитом збільшується на 5% від ставки у випадку відсутності у кредитора договору (полісу) страхування позичальника.

Оскільки ОСОБА_2 не надала банку договору страхування та копії платіжних доручень про сплату страхових платежів відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена на 5% річних та починаючи з 14 квітня 2014 року складала 18,00 % річних.

23 травня 2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 014/1179/74/1104/81-1-0-00/7634 до Кредитного договору відповідно до умов якої сторони погодили, що з 23 травня 2014 року процента ставка за користування кредитом складає 13,00 % річних, у зв'язку з тим, що позичальник виконав умови кредитного договору щодо здійснення щорічного страхування; викладено в новій редакції Графік повернення кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 014/1179/74/1104 від 06 грудня 2006 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 10 лютого 2016 року направило на адресу відповідачки вимогу про дострокове виконання зобов'язань (а. с. 33).

Відповідно до наданих ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» розрахунків заборгованість за кредитним договором № 014/1179/74/1104 від 06 грудня 2006 року станом на 29 лютого 2016 року становить 76 464,63 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 2 068 703,84 грн., із них: заборгованість за кредитом - 66 085,64 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 787 906,61 грн.; заборгованість за відсотками - 10 378,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 280 797,23 грн.; у тому числі прострочена заборгованості за відсотками - 10 050,36 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 271 906,35 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки позивач довів, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором № 014/1179/74/1104 від 06 грудня 2006 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Заперечуючи проти позову ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», ОСОБА_2 не надала доказів належного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Наданий відповідачкою висновок судового експерта Київської незалежної судово-експертної установи ОСОБА_4 №1854 від 22 серпня 2016 року не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Даний висновок не містить інформації щодо розміру заборгованості чи наданого позивачем розрахунку.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що при вирішенні позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" суд першої інстанції не врахував, що в провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває позов ОСОБА_2 щодо оспорення укладених з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитного та іпотечного договорів.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2017 року зупинено провадження в справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості до набрання законної сили рішенням Святошинського районного суду м.Києва в справі №759/2102/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору №014/1179/74/1104 від 06 грудня 2006 року та договору іпотеки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору №014/1179/74/1104 від 06 грудня 2006 року відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2017 року було змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на застосування строків позовної давності. У іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 28 лютого 2018 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 4 липня 2017 року в незмінній при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року залишено без змін.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 відсутні. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хрипунової Іветти, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення, а заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.