Справа № 127/9195/18
Провадження 2-з/127/16/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді Бойко В.М.,

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вищевказаній заяві заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову, а саме накласти арешт на торогово-офісні приміщення №13, 14, 17 які знаходяться по вул. Першотравнева №64 в м. Вінниця, що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Заява мотивована тим, що заявник має намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заявник вказує, що 03.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти в борг грошові кошти в сумі 250 000 гривень на строк до 05.03.2018 року. На підтвердження укладення вказаного договору позики, 03.02.2018 року ОСОБА_2 було видано розписку, з якої вбачається, що він взяв у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 250 000 гривень та зобов'язався повернути їх у повному обсязі до 05.03.2018 року. Однак, в порушення норм ст. 526, 530 ЦК України, ОСОБА_2 взяте на себе зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув, що, у відповідності до ст.16 ЦК України є підставою для звернення ОСОБА_1 до суду за захистом порушеного права. Окрім того ОСОБА_1 ОСОБА_2 було вручено вимогу про повернення грошових коштів, яка була вручена останньому під його підпис 20.03.2018 року.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна індексний номер 119527305 від 03.04.2018 року ОСОБА_2 є власником приміщень №13, 14 17 по вул. Першотравнева будинок №64 в місті Вінниця, що міститься в матеріалах заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів, суд приходить до висновку, що заява необгрунтована непідтверджена належними доказами, крім того, накладення арешту призведе до порушення права інших осіб, разом з тим, жодного доказу на підтвердження того, що в подальшому виникнуть обставини утруднення виконання рішення суду не надано.

Керуючись ст.. 151, 152, 153, 260, 263, ЦПК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя :