Справа № 336/6548/17
Провадження № 2/336/493/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про розірвання шлюбу та про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 25.01.2018 року клопотання начальника служба (управління) у справах дітей Запорізької міської задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, в частині позовних вимог про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, залишено без розгляду.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12.11.2011 року, від шлюбу мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, сім'я фактично розпалася. Просить шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 15.03.2018 року подружжю був наданий строк для примирення один місяць, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2018 року провадження у справі поновлено, сторони не примирились.

Ухвалою суду від 16.04.2018 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2018 року.

У судове засідання призначене на 19.04.2018 року сторони не зявились.

Позивач надав суду заяву за змістом якої просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 12.11.2011 року, серія І-ЖС № 107232 (а.с.7).

Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно статей 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (стаття 109 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Таким чином, судом встановлено, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, відтак, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1280, 00 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та вимогу немайнового характеру, а саме про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, яку в процесі розгляду справи ухвалою суду за заявою позивача було залишено без розгляду, відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640, 00 грн., у звязку з задоволенням вимоги про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 (адреса: м. Запоріжжя, вул. Військбуд, буд. 123) та ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1), зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 12.11.2011 року, про що зроблено актовий запис № 483.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Cуддя: Я.Р.Марко