Постанова

Іменем України

4 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 307/1127/15-ц

провадження № 61-11210св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_2

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: редакція газети «Дружба», редакція газети «Зоря Рахівщини», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,

представник редакції газета «Дружба» - ОСОБА_31,

представник редакції газета «Зоря Рахівщини» - ОСОБА_32,

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_26,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області у складі судді Ніточко В. В. від 30 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Кожух О. А., Джуги С. Д., Леска В. В. від 11 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до редакції газети «Дружба», редакції газети «Зоря Рахівщини», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в номері НОМЕР_1 газети «Дружба», на 3-й сторінці, було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2». Авторами зазначеної статті є відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23

Цей випуск газети був розповсюджений відповідачем - редакцією газети «Дружба» на території Тячівського районуЗакарпатської області. У статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» наведені відверто неправдиві відомості про вчинені ним неправомірні дії, організацію незаконних рубок лісу в Угольському природоохоронному науково-дослідному відділенні Карпатського біосферного заповідника та інші.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 року в номері НОМЕР_2 газети «Зоря Рахівщини», на 7-й сторінці, було опубліковано статтю під назвою «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки». Автором зазначеної статті є ОСОБА_4 Зазначений випуск газети був розповсюджений відповідачем - редакцією газети «Зоря Рахівщини», накладом 2 тис. 830 примірників на території Рахівського районуЗакарпатської області. У зазначеній статті було поміщено повний текст статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», опублікованої ІНФОРМАЦІЯ_1 року в номері НОМЕР_1 газети «Дружба», а також додано інші неправдиві відомості.

Про зазначені статті у газетах «Дружба» та «Зоря Рахівщини» він дізнався з телефонних дзвінків знайомих, друзів, колег по депутатському корпусу Тячівської районної ради Закарпатської області, які не приховували свого обурення відомостями, викладеними в них, які є неправдивими, безпідставними і завдають шкоди його честі, гідності і діловій репутації як депутату Тячівської районної ради Закарпатської області та активному учаснику громадського життя Тячівського району Закарпатської області, а також моральну шкоду зумовлену, зокрема, різким підвищенням артеріального тиску та погіршенням загального стану здоров'я, постійним хвилюванням, безсонням.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 червня

2016 позовОСОБА_2 задоволено частково. Визнано такими, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність і ділову репутацію відомості, поширені про ОСОБА_2 устатті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у номері НОМЕР_1 (НОМЕР_4) газети «Дружба» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на третій сторінці, наступного змісту: «Але на заваді надійної охорони пралісів стали корисливі інтереси депутата Тячівської районної ради ОСОБА_2, який для розвитку приватного бізнесу на базі відпочинку «Срібний рай» спочатку вимагав зрубати буковий праліс під лижну трасу з підйомником на полонину Менчул, а потім огородити 12 гектарів букового пралісу під вольєр для мисливської фауни з подальшим її відстрілом для розваг відпочивальників. Науково-технічна рада Карпатського біосферного заповідника під керівництвом професора ОСОБА_27 не дала дозволу на таку авантюру. Розгніваний депутат висловлював власне незадоволення шляхом всіляких погроз та ініціював комплексні перевірки за участю правоохоронних органів, державних екологічних інспекторів, фахівців лісового господарства й контрольно-ревізійного управління… Тоді депутат ОСОБА_2 розробив нову стратегію - організувати незаконні рубки в Угольському відділенні. В результаті, під час перебування начальника ОСОБА_4 в жовтні 2013 року у відпустці, скоєно значну кількість незаконних рубок в різних кварталах Угольського відділення, як виявилось, не без допомоги окремих працівників відділення… Виборці с. Великої ОСОБА_28 глибоко стурбовані, що їхні інтереси представляє в районній раді ОСОБА_2 - активний член Партії регіонів, відданий прислуга «регіональних» мафіозних структур, який розглядає буковий праліс та Всесвітню спадщину ЮНЕСКО як свою вотчину, необмежене джерело для власної наживи. Він вважає себе справжнім господарем, йому все дозволено, бо в нього є надійна «криша»… Тому не дивно, що він незаконно збудував у водоохоронній зоні річки ОСОБА_28 свій відпочинковий комплекс, при допомозі своїх підручних, організовує незаконні рубки та браконьєрство в заповіднику, паплюжить добре ім'я професора ОСОБА_27, який не підтримав його ненажерливі апетити, не погодився бути в нього слугою. Але в цій історії найбільш аморальним та огидним є той факт, що ОСОБА_2 є близьким родичем ОСОБА_4, рідна сестра якого є його дружиною».

Визнано такими, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність і ділову репутацію відомості, поширені про ОСОБА_2 у статті під назвою «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки» у номері НОМЕР_2 (НОМЕР_3) газети «Зоря Рахівщини» від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на сьомій сторінці, наступного змісту: «Але на заваді надійної охорони пралісів стали корисливі інтереси депутата Тячівської районної ради ОСОБА_2, який для розвитку приватного бізнесу на базі відпочинку «Срібний рай» спочатку вимагав зрубати буковий праліс під лижну трасу з підйомником на полонину Менчул, а потім огородити 12 гектарів букового пралісу під вольєр для мисливської фауни з подальшим її відстрілом для розваг відпочивальників. Науково-технічна рада Карпатськогобіосферного заповідника під керівництвом професора ОСОБА_27 не дала дозволу на таку авантюру. Розгніваний депутат висловлював власне незадоволення шляхом всіляких погроз та ініціював комплексні перевірки за участю правоохоронних органів, державних екологічних інспекторів, фахівців лісового господарства й контрольно- ревізійного управління… Тоді депутат

ОСОБА_2 розробив нову стратегію - організувати незаконні рубки в Угольському відділенні. В результаті, під час перебування начальника

ОСОБА_4 в жовтні 2013 року у відпустці, скоєно значну кількість незаконних рубок в різних кварталах Угольського відділення, як виявилось, не без допомоги окремих працівників відділення… Виборці с. Великої ОСОБА_28 глибоко стурбовані, що їхні інтереси представляє в районній раді ОСОБА_2 - активний член Партії регіонів, відданий прислуга «регіональних» мафіозних структур, який розглядає буковий праліс та Всесвітню спадщину ЮНЕСКО як свою вотчину, необмежене джерело для власної наживи. Він вважає себе справжнім господарем, йому все дозволено, бо в нього є надійна «криша»… Тому не дивно, що він незаконно збудував у водоохоронній зоні річки ОСОБА_28 свій відпочинковий комплекс, при допомозі своїх підручних, організовує незаконні рубки та браконьєрство в заповіднику, паплюжить добре ім'я професора ОСОБА_27, який не підтримав його ненажерливі апетити, не погодився бути в нього слугою. Але в цій історії найбільш аморальним та огидним є той факт, що ОСОБА_2 є близьким родичем ОСОБА_4, рідна сестра якого є його дружиною». «Шановний депутат разом з родиною надає послуги відвідувачам бази «Срібний рай». Які саме? Варто відкрити в Інтернеті інформацію про цей «рай». Серед послуг: мисливство, рибальство, збір грибів, ягід та інші. І тут не було б нічого дивного, якби навколо «Срібного раю» не знаходилися лише заповідні ліси - букові праліси Всесвітньої природної спадщини ЮНЕСКО, які перебувають під охороною сина депутат ОСОБА_29 - майстра з охорони природи Угольського відділення КБЗ, і тому для них важливо, хто буде працювати на керівних посадах в заповіднику».

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та редакцію газети «Дружба» протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тиражем в 5 тис. 640 примірників, таким же шрифтом, на тій же сторінці як і стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2» під заголовком «Спростування» спростувати наведену у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» у номері НОМЕР_1 (НОМЕР_4) газети «Дружба» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на третій сторінці, недостовірну інформацію, шляхом опублікування відомостей про те, що інформація про ОСОБА_2, яка опублікована у вказаній статті є неправдивою і такою, що не відповідає дійсності.

Зобов'язано ОСОБА_4 та редакцію газети «Зоря Рахівщини» протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тиражем в 2 тис. 830 примірників, таким же шрифтом, на тій же сторінці як і стаття «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки» під заголовком «Спростування» спростувати наведену у статті «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки» у номері НОМЕР_2 (НОМЕР_3) газети «Зоря Рахівщини» від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на сьомій сторінці, недостовірну інформацію, шляхом опублікування відомостей про те, що інформація про ОСОБА_2, яка опублікована в зазначеній статті є неправдивою і такою, що не відповідає дійсності.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 на користь ОСОБА_2 10 тис. грн заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з редакції газети «Дружба», редакції газети «Зоря Рахівщини», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_33 на користь ОСОБА_2 по 22 грн 45 коп. судових витрат з кожного.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що інформація, поширена про ОСОБА_2в уривках, вказаних позивачем, та в контексті публікації - є негативною, оскільки характеризує негативно позивача, порочить його честь та гідність, ставить під сумнів його ділову репутацію як депутата районної ради, оскільки автор навів дані, які чітко ідентифікують особу, про яку йде мова, про займану ним посаду та його діяльність та викладені у формі фактичних тверджень. При цьому розповсюдження такої інформації завдало позивачеві моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 листопада 2016 року апеляційну скаргу редакції газети «Дружба» та ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 червня

2016 року змінено.

Другий, третій, четвертий та п'ятий абзаци резолютивної частини рішення викладено в такій редакції.

Визнано такими, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність і ділову репутацію відомості, поширені про ОСОБА_2 у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у номері НОМЕР_1 (НОМЕР_4) газети «Дружба» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на третій сторінці, та в статті під назвою «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки» у номері НОМЕР_2 (НОМЕР_3) газети «Зоря Рахівщини» від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на сьомій сторінці, наступного змісту: «Але на заваді надійної охорони пралісів стали корисливі інтереси депутата Тячівської районної ради ОСОБА_2, який для розвитку приватного бізнесу на базі відпочинку «Срібний рай» спочатку вимагав зрубати буковий праліс під лижну трасу з підйомником на полонину Менчул, а потім огородити 12 гектарів букового пралісу під вольєр для мисливської фауни з подальшим її відстрілом для розваг відпочивальників. Науково-технічна рада Карпатського біосферного заповідника під керівництвом професора ОСОБА_27 не дала дозволу на таку авантюру. Розгніваний депутат висловлював власне незадоволення шляхом всіляких погроз та ініціював комплексні перевірки за участю правоохоронних органів, державних екологічних інспекторів, фахівців лісового господарства й контрольно-ревізійного управління». «Тоді депутат ОСОБА_2 розробив нову стратегію - організувати незаконні рубки в Угольському відділенні. В результаті, під час перебування начальника ОСОБА_4 в жовтні 2013 року у відпустці, скоєно значну кількість незаконних рубок в різних кварталах Угольського відділення, як виявилось, не без допомоги окремих працівників відділення»; «активний член Партії регіонів, відданий прислуга «регіональних» мафіозних структур, який розглядає буковий праліс та Всесвітню спадщину ЮНЕСКО як свою вотчину, необмежене джерело для власної наживи. Він вважає себе справжнім господарем, йому все дозволено, бо в нього є надійна «криша»… Тому не дивно, що він незаконно збудував у водоохоронній зоні річки ОСОБА_28 свій відпочинковий комплекс, при допомозі своїх підручних, організовує незаконні рубки та браконьєрство в заповіднику, паплюжить добре ім'я професора ОСОБА_27, який не підтримав його ненажерливі апетити, не погодився бути в нього слугою».

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та редакцію газети «Дружба» протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тиражем в 5 тис. 640 примірників, таким же шрифтом, на тій же сторінці як і стаття «ІНФОРМАЦІЯ_2», під заголовком «Спростування», спростувати наступну недостовірну інформацію, наведену у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» у номері НОМЕР_1 (НОМЕР_4) газети «Дружба» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на третій сторінці: «Але на заваді надійної охорони пралісів стали корисливі інтереси депутата Тячівської районної ради ОСОБА_2, який для розвитку приватного бізнесу на базі відпочинку «Срібний рай» спочатку вимагав зрубати буковий праліс під лижну трасу з підйомником на полонину Менчул, а потім огородити 12 гектарів букового пралісу під вольєр для мисливської фауни з подальшим її відстрілом для розваг відпочивальників. Науково-технічна рада Карпатського біосферного заповідника під керівництвом професора ОСОБА_27 не дала дозволу на таку авантюру. Розгніваний депутат висловлював власне незадоволення шляхом всіляких погроз та ініціював комплексні перевірки за участю правоохоронних органів, державних екологічних інспекторів, фахівців лісового господарства й контрольно-ревізійного управління». «Тоді депутат ОСОБА_2 розробив нову стратегію - організувати незаконні рубки в Угольському відділенні. В результаті, під час перебування начальника ОСОБА_4 в жовтні 2013 року у відпустці, скоєно значну кількість незаконних рубок в різних кварталах Угольського відділення, як виявилось, не без допомоги окремих працівників відділення»; «активний член Партії регіонів, відданий прислуга «регіональних» мафіозних структур, який розглядає буковий праліс та Всесвітню спадщину ЮНЕСКО як свою вотчину, необмежене джерело для власної наживи. Він вважає себе справжнім господарем, йому все дозволено, бо в нього є надійна «криша»… Тому не дивно, що він незаконно збудував у водоохоронній зоні річки ОСОБА_28 свій відпочинковий комплекс, при допомозі своїх підручних, організовує незаконні рубки та браконьєрство в заповіднику, паплюжить добре ім'я професора ОСОБА_27, який не підтримав його ненажерливі апетити, не погодився бути в нього слугою».

Зобов'язано ОСОБА_4 та редакцію газети «Зоря Рахівщини» протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тиражем в 2 тис. 830 примірників, таким же шрифтом, на тій же сторінці як і стаття «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки», під заголовком «Спростування» - спростувати наступну недостовірну інформацію, наведену у статті «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки» у номері НОМЕР_2 (НОМЕР_3) газети «Зоря Рахівщини» від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на сьомій сторінці: «Але на заваді надійної охорони пралісів стали корисливі інтереси депутата Тячівської районної ради ОСОБА_2, який для розвитку приватного бізнесу на базі відпочинку «Срібний рай» спочатку вимагав зрубати буковий праліс під лижну трасу з підйомником на полонину Менчул, а потім огородити 12 гектарів букового пралісу під вольєр для мисливської фауни з подальшим її відстрілом для розваг відпочивальників. Науково-технічна рада Карпатського біосферного заповідника під керівництвом професора ОСОБА_27 не дала дозволу на таку авантюру. Розгніваний депутат висловлював власне незадоволення шляхом всіляких погроз та ініціював комплексні перевірки за участю правоохоронних органів, державних екологічних інспекторів, фахівців лісового господарства й контрольно-ревізійного управління». «Тоді депутат ОСОБА_2 розробив нову стратегію - організувати незаконні рубки в Угольському відділенні. В результаті, під час перебування начальника ОСОБА_4 в жовтні 2013 року у відпустці, скоєно значну кількість незаконних рубок в різних кварталах Угольського відділення, як виявилось, не без допомоги окремих працівників відділення»; «активний член Партії регіонів, відданий прислуга «регіональних» мафіозних структур, який розглядає буковий праліс та Всесвітню спадщину ЮНЕСКО як свою вотчину, необмежене джерело для власної наживи. Він вважає себе справжнім господарем, йому все дозволено, бо в нього є надійна «криша»… Тому не дивно, що він незаконно збудував у водоохоронній зоні річки ОСОБА_28 свій відпочинковий комплекс, при допомозі своїх підручних, організовує незаконні рубки та браконьєрство в заповіднику, паплюжить добре ім'я професора ОСОБА_27, який не підтримав його ненажерливі апетити, не погодився бути в нього слугою».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Змінюючи рішення суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що твердження «виборці с. Великої ОСОБА_28 глибоко стурбовані, що їхні інтереси представляє в районній раді ОСОБА_2» не можна вважати недостовірною інформацією, оскільки цим висловлено позицію певної групи виборців, якими було підписано публікацію «ІНФОРМАЦІЯ_2», так само як і не є недостовірною інформацією той факт, що рідна сестра ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_2 Висловлювання «але в цій історії найбільш аморальним та огидним» також є суб'єктивною думку та оціночним судженням авторів публікації. Щодо інформації про послуги, які можуть отримати відпочиваючі на базі «Срібний рай», яка була опублікована у газеті «Зоря Рахівщини», то вона дійсно відповідає тій інформації, яка розміщена у мережі Інтернет; син позивача дійсно працював і продовжує працювати в Угольському відділенні Карпатського біосферного заповідника.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 подав до суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що поведінка позивача щодо публікації ним критичної статті зі звинуваченнями, зокрема, ОСОБА_4 у самовільній рубці лісу зумовила публікацію вказаних статей щодо його діяльності як підприємця та депутата районної ради, тобто публічної особи. У вказаних статтях авторами застосовано сатиру та гіперболу у формі оціночних суджень. Крім того, позивач не з'явився до експерта для проведення експертизи, призначеної судом та оплаченої відповідачем, для визначення впливу публікацій статей на його психологічний стан.

У січні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що автори публікацій виклали оспорювану інформацію у стверджувальній формі, вона є негативною, оскільки стосується вчинення ним протиправних дій, містить образливі висновки і негативну характеристику позивача. Така інформація завдала йому моральної шкоди, для визначення розміру якої призначення експертизи не є обов'язковим. У зв'язку з викладеним ОСОБА_2 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

5 березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у номері НОМЕР_1 газети «Дружба», на 3-й сторінці, була опублікована стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», авторами якої є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23

У цій статті автори, вказуючи про діяльність ОСОБА_2 у тому числі і підприємницьку, поширили наступні висловлювання: «Але на заваді надійної охорони пралісів стали корисливі інтереси депутата Тячівської районної ради ОСОБА_2, який для розвитку приватного бізнесу на базі відпочинку «Срібний рай» спочатку вимагав зрубати буковий праліс під лижну трасу з підйомником на полонину Менчул, а потім огородити 12 гектарів букового пралісу під вольєр для мисливської фауни з подальшим її відстрілом для розваг відпочивальників. Науково-технічна рада Карпатського біосферного заповідника під керівництвом професора ОСОБА_27 не дала дозволу на таку авантюру. Розгніваний депутат висловлював власне незадоволення шляхом всіляких погроз та ініціював комплексні перевірки за участю правоохоронних органів, державних екологічних інспекторів, фахівців лісового господарства й контрольно-ревізійного управління… Тоді депутат ОСОБА_2 розробив нову стратегію - організувати незаконні рубки в Угольському відділенні. В результаті, під час перебування начальника ОСОБА_4 в жовтні 2013 року у відпустці, скоєно значну кількість незаконних рубок в різних кварталах Угольського відділення, як виявилось, не без допомоги окремих працівників відділення… Виборці с. Великої ОСОБА_28 глибоко стурбовані, що їхні інтереси представляє в районній раді ОСОБА_2 - активний член Партії регіонів, відданий прислуга «регіональних» мафіозних структур, який розглядає буковий праліс та Всесвітню спадщину ЮНЕСКО як свою вотчину, необмежене джерело для власної наживи. Він вважає себе справжнім господарем, йому все дозволено, бо в нього є надійна «криша»… Тому не дивно, що він незаконно збудував у водоохоронній зоні річки ОСОБА_28 свій відпочинковий комплекс, при допомозі своїх підручних, організовує незаконні рубки та браконьєрство в заповіднику, паплюжить добре ім'я професора ОСОБА_27, який не підтримав його ненажерливі апетити, не погодився бути в нього слугою. Але в цій історії найбільш аморальним та огидним є той факт, що ОСОБА_2 є близьким родичем ОСОБА_4, рідна сестра якого є його дружиною».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у номері НОМЕР_2 газети «Зоря Рахівщини», на 7-й сторінці, була опублікована стаття під назвою «Одіозний депутат пише неправду і організовує незаконні рубки», підписана ОСОБА_4 У цій статті було повністю наведено текст статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», опублікованої ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті «Дружба», а також зазначено наступне: «Шановний депутат разом з родиною надає послуги відвідувачам бази «Срібний рай». Які саме? Варто відкрити в Інтернеті інформацію про цей «рай». Серед послуг: мисливство, рибальство, збір грибів, ягід та інші. І тут не було б нічого дивного, якби навколо «Срібного раю» не знаходилися лише заповідні ліси - букові праліси Всесвітньої природної спадщини ЮНЕСКО, які перебувають під охороною сина депутата ОСОБА_29 - майстра з охорони природи Угольського відділення КБЗ, і тому для них важливо, хто буде працювати на керівних посадах в заповіднику».

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із частинами четвертою та сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Крім того, у пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» та пункті 46 рішення цього суду від 15 липня 2010 року в справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява № 16695/04) наголошено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об'єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність.

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, тим не менш, її обов'язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов'язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій.

Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про питання, які становлять суспільний інтерес.

З огляду на викладене суди першої та апеляційної інстанції, не звернули увагу на те, що позивач є публічною особою, діяльність якого була предметом розгляду засобу масової інформації та громадськості й зробили помилковий висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до редакції газети «Дружба», редакції газети «Зоря Рахівщини», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь редакції газети «Дружба», редакції газети «Зоря Рахівщини», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 по 22 (двадцять дві) грн 45 (сорок п'ять) коп. на відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 тис. 890 (одна тисяча вісімсот дев'яносто) грн. 54 (п'ятдесят чотири) коп. на відшкодування судових витрат.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк