04.04.2018431/37/18/4378/2018
Справа № 431/37/18
Провадження № 2/431/321/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
04 квітня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області
у складі: головуючого-судді Воронкіна О.А.,
за участі секретаря Савкової Т.Є.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Старобільської районної державної адміністрації на користь малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Орган опіки та піклування звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з даною позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ОСОБА_3 є матірю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини записаний згідно ч.1 ст.135 СК України. Відповідач не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, бродяжничає, не має постійного житла, часто змінює місце свого проживання, проживає у подруг та у знайомих, не створює для дитини придатних для проживання умов. ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов,язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, не створила придатних умов для проживання, розвитку та життєдіяльності донечки. Мати не забезпечує належного догляду за дитиною та її виховання в родині. ОСОБА_3 неналежним чином опікується здоров,ям дитини-немовляти, вчасно не з,являється на прийом до лікаря-педіатра, незважаючи на те, що дитина до одного року потребує підвищеної уваги та догляду з боку медиків. Недбайлива мати періодично залишає на тривалий час малолітню дитину без материнського догляду, на сторонніх осіб. До служби у справах дітей неодноразово надходила інформація від громадян району щодо аморальної поведінки ОСОБА_3, Жінку часто бачили з особами, які поводяться асоціально, зловживають алкоголем. Крім того, надходили повідомлення, що ОСОБА_3 телефонувала своїм знайомим з приводу того, що сама перебувала в стані алкогольного сп,яніння та просила забрати від неї дитину. Працівникам служби у справах дітей на телефонні дзвінки громадянка ОСОБА_3 не відповідала. Розшукувати жінку спеціалістам служби, фахівцям районного центру соціальних служб для сім,ї, дітей та молоді та медичним працівникам самостійно не вдавалося, тому звертались до відділу поліції. Спеціалісти та співробітники з ювенальної превенції відділу поліції відвідували ОСОБА_3 за різними адресами її проживання, неодноразово проводили з громадянкою профілактичні бесіди щодо зміни свого образу життя, неприпустимості зловживання жінкою алкогольних напоїв, щодо належного виконання нею батьківських обов,язків відносно малолітньої ОСОБА_2 та необхідності створення гідних умов для проживання і виховання власної доньки. ОСОБА_3 не прислухалась до порад спеціалістів, продовжувала бродяжити та залишати дитину стороннім людям. Родичі ОСОБА_3 надсилали їй гроші на утримання дитини та на оплату за житло, речі для новонародженої доньки. ОСОБА_3 навіть після офіційних попереджень, настанов про відповідальність за долю та життя своєї дитини продовжує вести аморальний спосіб життя. Неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання обовязків щодо виховання дітей, за проживання без паспорта, за заняття проституцією, за розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських містах. Після народження доньки мати кілька разів змінювала своє місце проживання, мала заборгованість за оренду житла, в якому мешкала разом із дитиною. За останнім місцем проживання ОСОБА_3 у її подруги ОСОБА_4 санітарно-гігієнічні умови проживання малолітньої дитини не відповідають встановленим нормам, недостатньо життєвого простору. В будинку брудно, житло потребує ремонту як зовні так і з середини, потребує генерального прибирання, у приміщенні затхле та застояне повітря, присутній неприємний запах. В кухні холодно, температура повітря майже як на вулиці, багато немитого посуду, купа порожніх пляшок з під горілки, недостатньо дитячої суміші для харчування ОСОБА_2.
Крім того, ОСОБА_3 в управлінні соціального захисту населення Старобільської РДА отримує державну допомогу при народженні на дитину з 01.01.2016 року по грудень 2017 року в розмірі 860 грн. та допомогу на дітей одиноким матерям з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року включно у розмірі 1246,77 грн. Після повторного звернення в жовтні 2017 року жінці було поновлено два види допомоги та виплачено єдиною сумою 7279,00 грн. ОСОБА_3 витрачає державну допомогу на власні потреби, за яку пиячить, гуляє та розважається разом із друзями та подругами. ОСОБА_3 останній раз, отримавши значну суму на утримання дитини та створення належних умов для її повноцінного розвитку, залишила доньку на сторонню людину і зникла на декілька днів. Про це повідомила власниця будинку ОСОБА_4, надавши заяву, що не може приділяти увагу і догляду маленької ОСОБА_2, тому що має своїх власних дітей та сама хворіє і потребує лікування. Про відсутність ОСОБА_3 протягом трьох діб повідомила і лікар-педіатр Половинкинської сільської амбулаторії ОСОБА_5 Рішенням суду від 16.02.2015 року була позбавлення батьківських прав у відношенні своїх шістьох інших малолітніх дітей. Відповідно до рішення виконавчого комітету Чмирівської сільської ради 21.12.2017 року малолітня ОСОБА_2 була вилучена із сім,ї з подальшим вирішенням долі дитини в установленому порядку. Дитина тимчасово була направлена до дитячого відділення районної лікарні, відповідно до розпорядження голови Старобільської РДА 22.12.2017 року влаштована до Луганського обласного будинку дитини № 2 (м. Сєвєродонецьк). У звязку з наведеним просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини та стягнути аліменти на утримання дитини.
Представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи до суду не зявилася.
На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
04 квітня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступного:
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.
Матірю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується матеріалами справи.
ОСОБА_3 власного житла не має, не працює, зловживає алкогольними напоями, займається проституцією.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Чмирівської сільської ради 21.12.2017 року малолітня ОСОБА_2 була вилучена із сім,ї з подальшим вирішенням долі дитини в установленому порядку.
На підставі розпорядження Старобільської районної державної адміністрації від 22.12.2017 р. малолітня ОСОБА_2 була влаштована на повне державне забезпечення до закладу охорони здоровя «Луганський обласний будинок дитини».
Згідно довідки Старобільського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обовязків щодо виховання дітей.
Згідно заочного рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16.02.2015 р. ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав відносно своїх шістьох дітей.
Згідно актів обстеження житлово побутових умов проживання будинок де проживає відповідачка не придатний для проживання у ньому малолітньої дитіини.
Оскільки законодавство при позбавленні батьківських прав з підстав ухилення від виконання обовязків по вихованню дитини, повязує винну, протиправну поведінку батьків, судом зясовувалось чи не ухилялись батьки від виконання обовязків з поважних причин.
Судом ОСОБА_3 було надано право надати докази, що вона не ухиляється від батьківських обовязків, і не виконує їх з поважних причин. Проте, відповідач не надала жодного доказу, що вона за станом здоровя, чи з інших підстав не могла усвідомлювати свої батьківські зобовязання та не мала можливість виховувати дитину, зустрічатися з нею, тривалий час знаходилася за межами району, області, країни, не могла надавати матеріальну допомогу, чи чинилися перешкоди з боку позивача або інших осіб щодо спілкування з малолітньою.
Відповідно до статті 150 СК України батьки, де б вони не перебували, зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.
Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно ч.1 ст.164 СК України, підставами позбавлення батьківських прав є, зокрема ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Дана норма передбачає позбавлення батьківських прав, а не батьківства.
Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту та інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав це санкція за протиправну винну поведінку батьків.
Ухилення від виконання юридичного обовязку це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Судова практика склалась таким чином, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.
Відповідно до положень Конвенції про права дитини - позбавлення батьківських прав, це, перш за все, спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та моральної забезпеченості.
Відповідачем не надано переконливих доводів, які спростовували б твердження позивача щодо ухилення її від виконання своїх обов'язків по виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов'язками.
Таким чином, надані у справі докази вказують про небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дитину, її здоров'я, займатися вихованням. Відповідач не бажає спілкуватися з дитиною при наявності такої можливості.
Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу, батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України до батьків, які ухиляються від виконання батьківських обов'язків передбачено застосування правові санкції для застосування до них юридичної відповідальності, встановленої законом.
Таким чином, суд вважає, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати один із заходів юридичної сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: необхідно позбавити батьківських прав щодо її доньки.
Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
У свідоцтві про народження малолітньої ОСОБА_2 відповідачка записана її матірю. Батько ОСОБА_6, записаний згідно ч.1 ст.135 СК України.
Беручи до уваги, що ОСОБА_3 відмовляється матеріально утримувати дитину, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання.
При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст.51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права і обовязки, а також батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття.
Відповідачка не надала суду відомостей і доказів, які дають право звільнити її від сплати судового збору, а тому суд згідно ст.88 ЦПК України стягує з неї судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 150, 155,157, 159, 164, 166, 180 СК України, ст. ст. 4, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування в особі Старобільської районної державної адміністрації на користь малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5, у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Луганського обласного будинку дитини №2 (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Лисичанська, 1-б) у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03 січня 2018 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.А.Воронкін