Справа № 639/6953/17
Провадження № 2/639/459/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С. М.,

при секретарі судового засідання - Макушенко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/6953/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та за законом,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом, підстави якого в подальшому змінено, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на 13/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, а саме: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м., сіни літ. «II» площею 0,7 кв.м., кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м., житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м., житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м. у будинку літ. «А-1», а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі, з яких: 13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_8; 13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 матері ОСОБА_9, яка фактично прийняла, але не оформила свої спадкові документи та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину домоволодіння після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8; 13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, який фактично прийняв, але не оформив свої спадкові документи та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину домоволодіння після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 Визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на 8/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, а саме: ганок літ. «а1», сіни літ. «III» площею 5,3 кв.м., кухня літ. «2-2» площею 3,3 кв.м., коридор літ. «2-3» площею 7,8 кв.м., житлова кімната літ. «2-4» площею 14,9 кв.м., житлова кімната літ. «1-6» площею 12,1 кв.м. у будинку літ. «А-1», тобто на спадкове майно, яке залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, який фактично прийняв, але не оформив свої спадкові документи та не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану частину домоволодіння після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся до Пятої ХДНК для оформлення його спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 рідного брата ОСОБА_10, який прийняв, але не оформив своїх спадкових справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 матері ОСОБА_11 стосовно 8/100 частини будинку АДРЕСА_2 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_8 стосовно 13/100 частини вказаного домоволодіння.

09.10.2017 державний нотаріус Пятої ХДНК Одрінської О.В. своєю постановю відмовив у видачі ОСОБА_1, який є спадкоємцем ОСОБА_8 та ОСОБА_10, свідоцтва про право на спадщину на частку у житловому будинку АДРЕСА_2, у зв'язку з тим, що спадкоємцем не надано документа, що підтверджує право власності ОСОБА_8 на вказане нерухоме майно, а у заповіті, який залишила на користь ОСОБА_10 ОСОБА_11 встановлено суперечність між часткою, яка вказана у заповіті, та належною часткою спадкодавцю.

Відмовляючи позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, державний нотаріус вказала, що в Пятій Харківській державній нотаріальній конторі заведені наступні спадкові справи:

- № 431/9191 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8, спадкоємцями якого були: дружина спадкодавця - ОСОБА_14, та його діти: ОСОБА_10 та ОСОБА_1, які спадщину у встановлений законом строк прийняли та ними 04.09.1991 було оформлено їх спадкове право стосовно грошових внесків спадкодавця;

- № 392/2002 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11, спадкоємцями якої, згідно її заповіту, посвідченому Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 21.03.1992 за реєстром № 1-1273, були ОСОБА_10 на 10/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, та ОСОБА_15 на 17/100 частин цього будинку. Спадкоємці спадщину прийняли, але вказані у заповіті частки не співпадають з належною часткою спадкодавця у вищезгаданому житловому будинку, а саме у заповіті мова йде про 27/100 частин будинку, а спадкодавцю, за свідоцтвом про право власності від 21.01.1992, виданого ЖЕВ Жовтневого району м. Харкова, належало 25/100 частин будинку АДРЕСА_2. У зв'язку з чим ОСОБА_15 свої спадкові права 01.08.2002 оформила у судовому порядку, справа № 2-3635. Інший спадкоємець, ОСОБА_10, до суду не звертався;

- № 148/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, спадкоємцем якого є ОСОБА_1, який спадщину, згідно заповіту, посвідченого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 28.11.2012, у встановлений законом строк прийняв.

Згідно довідки КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» від 19.09.2017:

- 13/100 частин житлового будинку не зареєстровані за ОСОБА_8 після перерозподілу ідеальних часток у будинку АДРЕСА_2, виходячи з цього документ, що підтверджував би його право власності на вищезгаданий будинок ним не було одержано;

- частка ОСОБА_11 у будинку на цей час складає 8/100 часток замість 10/100, які були вказані у заповіті на користь ОСОБА_10.

За відсутністю у спадкоємця ОСОБА_1 необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, державний нотаріус Пятої Харківської державної нотаріальної контори Одрінська О.В. роз'яснила ОСОБА_1 процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Представником позивача ОСОБА_7 подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій зазначено, що заяву від 26.03.2018 про зміну підстав позову представник відповідача підтримує та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

06.03.2018 предстаником позивача ОСОБА_7 подано до суду заяву про зміну підстав позову (а.с. 91-107), яку у судовому засіданні на підставі письмової заяви від 12.03.2018 він просив залишити без розгляду (а.с. 123).

Ухвалою суд від 12.03.2018 судом залишено без розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну підстав позову від 06.03.2018 без розгляду (а.с. 124).

26.03.2018 представником позивача подано до суду заяу про зміну підстав позову, яку судом прийнято до розгляду у судовому засіданні 05.04.2018.

Відповідачами 02.04.2018 подано суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вони зазначили, що копії заяви позивача ОСОБА_1 від 26.03.2018 про зміну підстав позову з додатками отримали, зі змістом позовних вимог, викладених у вказаній заяві, ознайомилися. Позовні вимоги, зазначені у заяві від 26.03.2018 про зміну підстав визнали у повному обсязі та не заперечували протии їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що відповідно договору дарування від 16.07.1949, посвідченого державним нотаріусом першої міської Харківської Державної нотаріальної контори ОСОБА_16, ОСОБА_11 з належного їй права власності на половинну частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2, подарувала своєму сину ОСОБА_8 право на 1/6, або 2/12 частин цього домоволодіння, та матері ОСОБА_17 подарувала право на 1/12 частину того ж домоволодіння (а.с. 20).

Згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області ХОДА від 19.02.2018 ОСОБА_8 дійсно є сином ОСОБА_11 (а.с. 109).

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 30.08.1949, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації, 1/4 частина домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_2, зареєстровано за ОСОБА_8 в розмірі 2/12 частин, та за ОСОБА_17 в розмірі 1/12 частин по праву особистої власності, про що 30.08.1949 зроблено запис в реєстраційну книгу під номером № 1734 (а.с. 21).

29 квітня 1969 року 1/12 частина домоволодіння, зазначеного у вищевказаному договорі дарування від 16.07.1949, яка належала ОСОБА_17, перейшла по спадщині за свідоцтвом дев'ятої Харківської державної нотаріальної контори від 29.04.1969 за реєстром № 1-792 до ОСОБА_11, про що зроблено відповідний запис в цьому ж договорі дарування від 16.07.1949 (а.с. 20).

Договором про порядок користування спільним домоволодінням, укладеним у травні 1969 року між власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, а саме: ОСОБА_11, якій належить 1/3 частина домоволодіння, ОСОБА_8, якому належить 1/6 частина домоволодіння, ОСОБА_18, якій належить 1/3 частина домоволодіння, та ОСОБА_19, якому належить 1/6 частина домоволодіння, встановлено такий порядок користування зазначеним спільним домоволодінням:

- в користування ОСОБА_11 поступають в будинку літ. «А-1» такі приміщення: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 1-6, з них приміщення 2-3 з'являється кухнею площ. 7,8 кв.м, а приміщення 2-4 кімнатою площею 14,9 кв.м та 1-6 кімнатою площ. 12,1 кв.м. В її користування також поступає повністю будинок літ. «Б», а також сарай літ. «К», 1/4 огорожі та 1/2 вбиральні літ. «И»;

- в користування ОСОБА_8 поступають в будинку літ. «А-1» кімнати 1-4 площ. 8,5 кв.м, 1-5 площею 13,1 кв.м., кухня 1-3 площ. 8,9 кв.м, сіни 1-1 площ. 2 кв.м та 1-1 площ. 0,7 кв.м, сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі;

- в користування ОСОБА_18 поступають в будинку літ. «А-1» кімнати 4-6 площ. 9,7 кв.м, 4-7 площ. 17,1 кв.м, 4-8 площею 17,8 кв.м, 4-9площею 11,6 кв.м, кухня 4-3 площею 10,7 кв.м, сіни 4-1, 4-2, кладова 4-4, коридор 4-5, сарай літ. «Д», гараж літ. «М», вбиральня літ. «Е», льох літ. «В» та 1/4 частина огорожі;

- в користування ОСОБА_19 поступають в будинку літ. «А-1» кімнати 3-4 площ. 8 кв.м, 3-6 площ. 8,3 кв.м, 3-7 площ. 7,3 кв.м, 3-8 площ. 11,1 кв.м, кухня 3-5, сіни 3-1, кладова 3-2, коридор 3-2, льох літ. «Г», вбиральня літ. «Ж», та 1/4 частина огорожі, сарай літ. «З» (а.с. 22).

Відповідно до рішення президії Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 23.11.1990 № 34-24 «Про перерозподіл ідеальних часток та розділ домоволодіння на два самостійних по АДРЕСА_2», домоволодіння по АДРЕСА_2 на праві приватної особистої власності належить ОСОБА_11, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_19 У зв'язку зі здійсненою прибудовою ОСОБА_19, узаконене рішенням РІК № 142-34 від 04.09.1990, ідеальні частки в домоволодінні змінилися, у зв'язку з чим президія районної ради народних депутатів вирішила перерозподілити ідеальні частки в загальній власності між співвласниками по вулиці Світло Шахтаря та рахувати, що на праві приватної власності належить:

- ОСОБА_11 - 25/100 частин домоволодіння замість раніше належних 4/12 частин;

- ОСОБА_18 - 25/100 частин домоволодіння замість раніше належних 4/12 частин;

- ОСОБА_19 - 13/100 частин плюс прибудову 24/100 частин, а всього - 37/100 частин домоволодіння замість раніше належних 2/12 частин (а.с. 23).

21.01.1992 на підставі вищевказаного рішення Президії від 23.11.1990 районним житловим експлуатаційним об'єднанням Жовтневого району виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів ОСОБА_11 видано свідоцтво про право особистої власності на 25/100 частин домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Відповідно до листа КП «Харківське міське БТІ» за вих. № 23-19733 від 20.06.2002 домоволодіння по АДРЕСА_2 зареєстровано по праву власності за:

- ОСОБА_20 - 37/100 частин, згідно свідоцтва про право власності, виданого Пятою ХДНК 28.12.1990, реєстраційний номер № 1-2968, договір дарування, посвідчений Пятою ХДНК 28.12.1990, реєстраційний номер № 1-2970;

- ОСОБА_11 - 25/100 частин, згідно свідоцтва про право власності, виданого ЖЕО Жовтневого району 21.01.1992;

- ОСОБА_21 - 25/100 частин, згідно свідоцтва про право на спадкування, виданого Пятою ХДНК 10.01.1994, реєстраційний номер № 3-1.

13/100 частин домоволодіння не зареєстровано після перерозподілу ідеальних частин за ОСОБА_8. Дійсна вартість домоволодіння станом на 1990 рік з урахуванням індексації на 2002 рік становить 64074 грн (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 помер, про що зазначено у свідоцтві про смерть НОМЕР_7, виданому міським ЗАГС 04.02.1991 (а.с. 25).

Батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є батько - ОСОБА_8 та мати - ОСОБА_14, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 29, 31).

Після смерті ОСОБА_8 Пятою Харківською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 431/9191. Спадкоємцями були: дружина спадкодавця - ОСОБА_14, та діти спадкодавця: син - ОСОБА_10 та син - ОСОБА_1, які спадщину у встановлений законом строк фактично прийняли, вступивши в управління спадковим майном, але свої спадкові права не оформляли та свідоцтва про право на спадщину не отримували, про що зазначено у постанові державного нотаріуса Пятої ХДНК Одрінської О.В. від 09.10.2017 (а.с. 53).

Частиною першою ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадкової справи) передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (у тому числі і всиновлені), подружжя і батьки (усиновителі) померлого.

З урахуванням викладеного та відповідно до вимог вищевказаної ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкоємці першої черги у рівних частках дружина - ОСОБА_14, син - ОСОБА_10 та син - ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, у встановлений строк та у рівних частках по 13/300 кожний, фактично прийняли спадщину, вступивши в управління спадковим майном, але не оформили свої спадкові документи та не отримували свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані 13/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, які складаються з: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м, сіни літ. «II» площею 0,7 кв.м, кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м, житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м у будинку літ. «А-1», а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі, тобто на спадкове майно, яке залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8.

Статтею 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадкової справи) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням.

Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Це передбачено положеннями ст. 549 ЦК УРСР (вредакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадкової справи).

Таким чином, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8, якому належало 13/100 частин вказаного домоволодіння, спадкоємці першої черги за законом в рівних частках успадкували та їм стало належати вищевказане домоволодіння у наступних частках: дружині спадкодавця - ОСОБА_14 - 13/300 часток; сину спадкодавця - ОСОБА_10 - 13/300 часток; сину спадкодавця - ОСОБА_1 - 13/300 часток.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_2, яке складається з: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м, сіни літ. «II» площею 0,7 кв.м, кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м, житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м у будинку літ. «А-1», а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі, тобто на спадкове майно, яке залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8, та яке позивач фактично прийняв, але на яке останній не оформив свої спадкові документи про право власності.

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_14 (а.с. 27), після смерті якої Пятою Харківською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 580/2012 (а.с. 28).

Відповідно до листа завідуючої Пятою Харківською державною нотаріальною конторою від 09.02.2018 за вих. № 400/01-16, в матеріалах спадкової справи № 580/2012 знаходяться:

- заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1410 від 29.08.2012, про прийняття спадщини, від сина спадкодавця - ОСОБА_1, який був зареєстрований в АДРЕСА_1;

- заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1526 від 12.09.2012, про відмову від прийняття спадщини, від сина спадкодавця - ОСОБА_10, який був зареєстрований в АДРЕСА_2;

- заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 2165 від 06.12.2012, з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на заборгованість пенсійного фонду, від сина спадкодавця - ОСОБА_1;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.12.2012, за реєстровим № 4-1052, видане ОСОБА_1 на заборгованість пенсійного фонду.

Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини та інших свідоцтв про право на спадщину після померлої ОСОБА_9 в матеріалах спадкової справи немає (а.с. 111).

Таким чином, після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, у тому числі й 13/300 частин вищевказаного домоволодіння, які їй належали після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, є її син - ОСОБА_1.

Так, як зазначалося вище, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ОСОБА_9 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка - ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом у встановлений строк фактично прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, але не оформила свої спадкові документи та не отримала свідоцтво про право на спадщину на 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Отже, суд дійшов висновку щодо визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_2, яке складається з: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м, сіни літ. «II» площею 0,7 кв.м, кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м, житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м у будинку літ. «А-1», а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі, тобто, на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері позивача - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, та, яка фактично прийняла, але не оформила свої спадкові документи і не отримала свідоцтво про право на спадщину на вказану частину домоволодіння після смерті чоловіка - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, та яке позивач ОСОБА_1 фактично прийняв, але на яке останній не оформив свої спадкові документи.

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер брат позивача - ОСОБА_10 (а.с. 38), після смерті якого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 148/2017. Спадкоємцем згідно заповіту, посвідченого Пятою ХДНК 28.11.2012 за реєстром № 4-506, є ОСОБА_1, який спадщину у встановлений законом строк прийняв (а.с. 39).

Так, за час свого життя ОСОБА_10 склав заповіт 07.08.2013, посвідчений Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 07.08.2013 за реєстром № 4-506, відповідно до якого усі його права та обов'язки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також права та обов'язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, на що він за законом матиме право, він заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 37).

Таким чином, після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, у тому числі й 13/300 частин вищевказаного домоволодіння, які йому належали після смерті батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, є його брат - ОСОБА_1.

Так як зазначалося вище, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України, ОСОБА_10 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом у встановлений строк фактично прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном, але не оформив свої спадкові документи та не отримав свідоцтво про право на спадщину на 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Тобто, врахувуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 13/300 частин житлового будинку АДРЕСА_2, яке складається з: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м, сіни літ. «II» площею 0,7 кв.м, кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м, житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м у будинку літ. «А-1», а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі, тобто, на спадкове майно, яке залишилося після смерті брата - ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, та який фактично прийняв, але не оформив свої спадкові документи і не отримав свідоцтво про право на спадщину на вказану частину домоволодіння після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_8, та яке позивач фактично прийняв, але на яке останній не оформив свої спадкові документи.

Таким чином, після смерті батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкова маса, яку успадкував позивач, складає 13/100 житлового будинку АДРЕСА_2, яка складається з: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м, сіни літ. «II» площею 0,7 кв.м, кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м, житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м у будинку літ. «А-1», а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі, з яких: 13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька бозивача - ОСОБА_8; 13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 матері позивача - ОСОБА_9, яка фактично прийняла, але не оформила свої спадкові документи та не отримала свідоцтво про право на спадщину на вказану частину домоволодіння після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка - ОСОБА_8; 13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 брата позивача - ОСОБА_10, який фактично прийняв, але не оформив свої спадкові документи та не отримав свідоцтво про право на спадщину на вказану частину домоволодіння після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_8

Крім того, як вбачається зі свідоцтва про смерть НОМЕР_8, виданного 17.12.2001 міським ввідлом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_8 померла бабуся позивача - ОСОБА_11 (а.с. 34), після смерті якої Пятою ХДНК була відкрита спадкова справа № 392/2002. Спадкоємцями згідно заповіту, посвідченого п'ятою Харківською державною нотаріальною конторою 21.03.1992 року за реєстром № 1-1273, були: брат позивача - ОСОБА_10 на 10/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, та ОСОБА_15 на 17/100 частин цього будинку (а.с. 35).

Так, за час свого життя ОСОБА_11 21.03.1992 склала заповіт, відповідно до якого належні їй на праві особистої власності 27/100 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2, заповідала таким чином: 10/100 частин цього домоволодіння, що становлять: приміщення III - сіни розміром 5,3 кв.м, 2-2 - кухня розміром 3,3 кв.м, 2-3 - коридор розміром 7,8 кв.м, 2-4 - жила кімната розміром 14,9 кв.м, 1-6 - жила кімната розміром 12,1 кв.м, крильце «а» в будинку літ. «А», згідно листа бюро технічної інвентаризації від 17.03.1992 № 3602, заповідала онуку ОСОБА_10; а 17/100 частин цього домоволодіння, що становлять: приміщення в будинку літ. «Б», «б» - тамбур, 5-1- кухня розміром 3,5 кв.м, 5-2 - кухня розміром 5,8 кв.м, 5-3 - жила кімната розміром 5,8 кв.м, 5-4 - жила кімната розміром 19,3 кв.м, а також сарай літ. «К», 1/4 частина огорожі № 1-5, 7, 8, 1/2 частина вбиральні літ. «І», згідно листа бюро технічної інвентаризації від 17.03.1992 № 3602, заповідала ОСОБА_15 (а.с. 35).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2002 по справі № 2-3635/02, яке набрало законної сили, за ОСОБА_15 визнано право власності на 17/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 на приміщення 5-1, 5-2, 5-3, 5-4 в житловому будинку літ. «Б», сарай літ. «К», 1/4 частину огорожі № 1-5, 7, 8, 1/2 частину вбиральні літ. «И» в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_11 (а.с. 36).

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністартивній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці осбтавини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказані осбтавини у рішенні суду від 01.08.2002 по справі № 2-3635/02 доказуванню не підлягають.

Як вже вище зазначено, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Після його смерті Пятою Харківською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 148/2017. Спадкоємцем згідно заповіту, посвідченого 28.11.2012 за реєстром № 4-506 Пятою ХДНК, є ОСОБА_1, який спадщину у встановлений законом строк прийняв.

Так, за час свого життя ОСОБА_10 07.08.2013 склав заповіт, посвідчений Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 07.08.2013 за реєстром № 4-506, відповідно до якого усі його права та обов'язки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також права та обов'язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, на що він за законом матиме право, він заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3..

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 228593791 від 31.07.2017, будинок АДРЕСА_2, загальною вартістю 56248 грн, на теперішній час належить на праві приватної власності наступним особам: ОСОБА_2, 37/300 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Пятою ХДНК 15.01.2003 за реєстром № 4-33; ОСОБА_3, 37/300 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Пятою ХДНК 15.01.2003 за реєстром № 4-33; ОСОБА_4, 37/300 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Пятою ХДНК 15.01.2003 за реєстром № 4-33; ОСОБА_22, 8/100 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності № б/н від 21.01.1992, виданого Жовтневою районною радою м. Харкова; ОСОБА_15, 17/100 частин домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2002 по справі № 2-3635/02; ОСОБА_6, 25/100 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кривошеїною І. М. 11.11.2004 за реєстром Р № 5509 (а.с. 40-41).

Також, відповідно до пункту 1 довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за вих. № 2505575 від 12.09.2017, житлові будинки з надвірними будівлями в місті Харкові за адресою АДРЕСА_2, згідно матеріалів інвентаризаційних справ належать власникам: ОСОБА_2, 37/300 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Пятою ХДНК 15.01.2003 за реєстром № 4-33; ОСОБА_3, 37/300 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Пятою ХДНК 15.01.2003 за реєстром № 4-33; ОСОБА_4, 37/300 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Пятою ХДНК 15.01.2003 за реєстром № 4-33; ОСОБА_11, 8/100 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності № б/н від 21.01.1992, виданого Жовтневою районною радою м. Харкова; ОСОБА_15, 17/100 частин домоволодіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2002 по справі № 2-3635/02; ОСОБА_6, 25/100 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кривошеїною І.М. 11.11.2004 за реєстром Р № 5509 (а.с. 42).

Крім того, відповідно до пункту 3 вказаної Довідки 13/100 частин житлових будинків з надвірними будівлями не зареєстровано за ОСОБА_8 після перерозподілу ідеальних часток (а.с. 42).

Відповідно до пункту 4 вказаної Довідки при внесенні в електронний реєстр права власності 28.10.2004 відомостей про власників житлових будинків з надвірними будівлями реєстратором було помилково зазначено «ОСОБА_11» замість «ОСОБА_11» та «Свідоцтво про право власності від 21.01.1992 року, б/н видане Жовтневою районною радою м. Харкова» замість «Свідоцтво про право власності від 21.01.1992 року, б/н видане ЖЕО Жовтневого району м. Харкова» (а.с. 42).

До того ж, відмовляючи ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, державний нотаріус Пятої Харківської державної нотаріальної контори Одрінська О.В. у постанові від 09.10.2017 зазначила, що частка ОСОБА_11 у будинку на цей час складає 8/100 часток замість 10/100, які були вказані у заповіті на користь ОСОБА_10 (а.с. 53).

На підставі викладеного, суд визнає за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 8/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, що складається з: ганок літ. «а1», сіни літ. «III» площею 5,3 кв.м, кухня літ. «2-2» площею 3,3 кв.м, коридор літ. «2-3» площею 7,8 кв.м, житлова кімната літ. «2-4» площею 14,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-6» площею 12,1 кв.м у будинку літ. «А-1», тобто на спадкове майно, яке залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 брата - ОСОБА_10, який фактично прийняв, але не оформив свої спадкові документи та не отримав свідоцтво про право власності на вказану частину домоволодіння після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 бабусі - ОСОБА_11, та яке позивач ОСОБА_1 також фактично прийняв, але на яке останній не оформив свої спадкові документи.

28.08.2016 померла ОСОБА_15, тобто одна з співвласників домоволодіння за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2, після смерті якої Пятою Харківською державною нотаріальною конторою за заявою її сина ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа № 28/2017 (а.с. 46).

За час свого життя ОСОБА_15 26.11.2012 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сипачовою І.М. 26.11.2012 та зареєстрованого в реєстрі за № 746, відповідно до якого все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідає ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 43).

Позивач, через свого представника, звернувся до Пятої Харківської державної нотаріальної контори для оформлення його спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, який прийняв, але не оформив своїх спадкових справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11 стосовно 8/100 частини будинку АДРЕСА_2 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 стосовно 13/100 частини вказаного домоволодіння.

Постановою державного нотаріуса Пятої ХДНК Одрінської О.В. від 09.10.2017 у видачі ОСОБА_1, який є спадкоємцем ОСОБА_8 та ОСОБА_10, свідоцтва про право на спадщину на частку у житловому будинку АДРЕСА_2 відмовлено, у зв'язку з тим, що спадкоємцем не надано документа, що підтверджує право власності ОСОБА_8 на вказане нерухоме майно, а у заповіті, який залишила на користь ОСОБА_10 ОСОБА_11 встановлено суперечність між часткою, яка вказана у заповіті, та належною часткою спадкодавцю (а.с. 53).

Відмовляючи позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, державний нотаріус у зазначеній постанові вказала, що в Пятій Харківській державній нотаріальній конторі заведені наступні спадкові справи:

- № 431/9191 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8, спадкоємцями якого були: дружина спадкодавця - ОСОБА_14, та його діти: ОСОБА_10 та ОСОБА_1, які спадщину у встановлений законом строк прийняли та ними 04.09.1991 було оформлено їх спадкове право стосовно грошових внесків спадкодавця;

- № 392/2002 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11, спадкоємцями якої, згідно її заповіту, посвідченому Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 21.03.1992 за реєстром № 1-1273, були ОСОБА_10 на 10/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, та ОСОБА_15 на 17/100 частин цього будинку. Спадкоємці спадщину прийняли, але вказані у заповіті частки не співпадають з належною часткою спадкодавця у вищезгаданому житловому будинку, а саме у заповіті мова йде про 27/100 частин будинку, а спадкодавцю, за свідоцтвом про право власності від 21.01.1992, виданого ЖЕВ Жовтневого району м. Харкова, належало 25/100 частин будинку АДРЕСА_2. У зв'язку з чим ОСОБА_15 свої спадкові права 01.08.2002 оформила у судовому порядку, справа № 2-3635. Інший спадкоємець, ОСОБА_10, до суду не звертався;

- № 148/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, спадкоємцем якого є ОСОБА_1, який спадщину, згідно заповіту, посвідченого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 28.11.2012, у встановлений законом строк прийняв (а.с. 53).

Також, відмовляючи ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, державний нотаріус у вищевказаній постанові зазначила, що згідно довідки КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» від 19.09.2017, 13/100 частин житлового будинку не зареєстровані за ОСОБА_8 після перерозподілу ідеальних часток у будинку АДРЕСА_2, виходячи з цього документ, що підтверджував би його право власності на вищезгаданий будинок ним не було одержано.

Частка ОСОБА_11 у будинку на цей час складає 8/100 часток замість 10/100, які були вказані у заповіті на користь ОСОБА_10.

За відсутністю у спадкоємця ОСОБА_1 необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, державний нотаріус Пятої Харківської державної нотаріальної контори Одрінська О.В. роз'яснила ОСОБА_1 процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (а.с. 53).

З урахуванням вищевикладених обставин та відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2, виготовленого 08.09.2017 приватним підприємством «Арт'ламма»: 13/100 частин вказаного житлового будинку, які належали спадкодавцю ОСОБА_8 та, які не були зареєстровані за ним після перерозподілу ідеальних часток у цьому будинку, складаються з наступних приміщень у будинку літ. «А-1»: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м, сіни літ. «II» площею 0,7 кв.м, кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м., житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м, житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м, а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі; 8/100 частин вказаного житлового будинку, які ОСОБА_11 заповідала ОСОБА_10, складаються з наступних приміщень у будинку літ. «А-1»: ганок літ. «а1», сіни літ. «III» площею 5,3 кв.м, кухня літ. «2-2» площею 3,3 кв.м, коридор літ. «2-3» площею 7,8 кв.м, житлова кімната літ. «2-4» площею 14,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-6» площею 12,1 кв.м (а.с. 47-51).

Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно положень ч. 1 ст. 1216 та ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно положень ч. 2 та ч. 3 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1236 ЦК України встановлено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так, частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 статті 1276 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до пункту 5.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом.

Згідно з п. 1 вказаного листа, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 30.01.2013 в справі № 6-168цс12 майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за № 7, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, п. 23 вказаної постанови Пленуму ВСУ передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, враховуючи, що відповідачі визнали вимоги позивача у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 11, 15 16, 178, 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1236, 1258, 1261, 1268-1270, 1276, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та за законом - задовольнити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на 13/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, а саме: ганок літ. «а6», сіни літ. «І» площею 2,0 кв.м, сіни літ. «ІІ» площею 0,7 кв.м, кухня літ. «1-3» площею 8,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-4» площею 8,5 кв.м, житлова кімната літ. «1-5» площею 13,1 кв.м у будинку літ. «А-1», а також: сарай літ. «Л», 1/2 частина вбиральні літ. «И» та 1/4 частина огорожі, з яких:

-13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - ОСОБА_8;

-13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 матері - ОСОБА_14, яка фактично прийняла, але не оформила свої спадкові документи та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину домоволодіння після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8;

-13/300 частин вказаного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, який фактично прийняв, але не оформив свої спадкові документи та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину домоволодіння після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 8/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, а саме: ганок літ. «а1», сіни літ. «ІІІ» площею 5,3 кв.м, кухня літ. «2-2» площею 3,3 кв.м, коридор літ. «2-3» площею 7,8 кв.м, житлова кімната літ. «2-4» площею 14,9 кв.м, житлова кімната літ. «1-6» площею 12,1 кв.м у будинку літ. «А-1», тобто на спадкове майно, яке залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10, який фактично прийняв, але не оформив свої спадкові документи та не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану частину домоволодіння після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, РНКОПП НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_9, виданий 02.12.1998 Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, адреса реєстрації: 61157, АДРЕСА_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, РНКОПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: 61004, АДРЕСА_2.

ОСОБА_3, РНКОПП НОМЕР_3, адреса реєстрації: 61004, АДРЕСА_2.

ОСОБА_4, РНКОПП НОМЕР_4, адреса реєстрації: 61004, АДРЕСА_2.

ОСОБА_5, РНКОПП НОМЕР_5, адреса реєстрації: 61004, АДРЕСА_2.

ОСОБА_6, РНКОПП НОМЕР_6, адреса реєстрації: 61004, АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 16.04.2018.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк