Справа № 450/2622/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5421/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
03 квітня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :
головуючого - Мікуш Ю.Р.,
суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.
секретар Бохонко Е.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові з ініціативи суду питання про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_5, приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Вегера Наталії Богданівни про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки і витребування такої з чужого незаконного володіння, -
в с т а н о в и л а :
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову накладеного ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.10.2016 року у вигляді арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Липники, ур. «Біля акацій», кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 липня 2017 року скасовано.Ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну частину земельної ділянки, яка знаходиться у АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Витребувано від ОСОБА_4 ? ідеальну частину земельної ділянки у власність ОСОБА_2. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 620,30 грн.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови, а складання повного тексту відкладено на строк до десяти днів.

При складанні повного тексту судового рішення, встановлено, що судом не ухвалено рішення з приводу вимоги про визнання недійсним договору дарування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Частиною 4 ст.270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи те, що сторонами подано всі наявні докази з приводу вимоги про визнання договору дарування недійсним та надано пояснення з приводу даної позовної вимоги, необхідності викликасти учасників справи, суд не вбачає.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання договору дарування недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірна земельна ділянка не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, то підстав для визнання недійсним договору дарування такої земельної ділянки від 21.08.2015 року укаледного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не має.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року спірну земельну ділянку визнано спільною сумісною власністю подружжя, а тому позов в цій частині підлягає до часткового задволення з наступних підстав.

Моментом реєстрації права власності ОСОБА_3 є державна реєстрація права власності на земельну ділянку 14.11.2011 року.

В силу положень ч.5 ст. 61 СК спірна земельна ділянка відноситься до спільної сумісної власності подружжя та кожному з них належить по ? частині.

Із матеріалів справи встановлено, що згідно договору дарування від 15.08.2015 року відповідач ОСОБА_3 подарувала спірну земельну ділянку своєму синові ОСОБА_5, де окремою заявою засвідчила факт приналежності їй вказаної земельної ділянки як особистої власності.(а.с.176).

Новий власник ОСОБА_5 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_7 ( а.с. 50-53).

Враховуючи те, що право власності на землю у відповідача ОСОБА_3 виникло у той час, коли норми СК передбачали, що спільним майном подружжя є усе майно набуте ними за час шлюбу, відтак відчуження такого одноособово є неправомірним.

Відповідно до ст. 368 ч.2 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 статті 203 ЦК і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне.

Згідно ст.65 СК для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути надана письмово.

За нормами ч.4 ст.203 ЦК правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана письмово.

Так як такої згоди позивач ОСОБА_2 для укладення договору дарування не надавав, такий договір дарування в ? частині є укладений з порушенням вимог чинного законодавства та в силу положень ст. 215 ч.1 ЦК є недійсним з моменту укладення.

Керуючись ст.270 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Визнати недійсним в ? частині договір дарування земельної ділянки від 21 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Вегера Н.Б. реєстровий номер 1396.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови в порядку визначеному ст. 389 ЦПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота