Справа № 323/3161/17
№ провадження 2/323/158/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

05.04.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Сабліної А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, Оріхівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 на момент смерті не мала чоловіка, батьків чи дітей, ОСОБА_1 І, останні роки утримувала спадкодавця, піклувалася матеріально забезпечувала її, та звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 1/5 частку від 6,2572 га земельної ділянки, яка розташована на території Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

ОСОБА_1 в інтересах свого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, попередньо звернулась до Оріхівької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/5 частку від 6,2572 га земельної ділянки, яка розташована на території Преображенської сільськоїОріхівського району Запорізької області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За результатами розгляду заяви та пред'явлених документів, державний нотаріусОріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6, склала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії та в обґрунтування якої зазначила, що «Видати свідоцтво про право на спадщину за представленим заповітом неможливо оскільки померлою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, був складений один заповіт на 1/5 частку земельної ділянки, яка розташована на території Преображенськоїсільської ради Оріхівського району Запорізької області, 19 лютого 2016 року, за реєстром номером НОМЕР_1 на ім 'я ОСОБА_3, який був посвідчений Преображенськоюсільською радою Оріхівського району Запорізької області, який відмінив попередньо складенийзаповіт».

На майно, на яке ОСОБА_2, 28 березня 2001 р народження, просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, заповідано іншій особі.

На скільки відомо Позивачу, що ОСОБА_4 за час життя не складала заповіту на випадок своєї смерті, на корись ОСОБА_3, оскільки вказана вище особа не бувала в ОСОБА_4, не надавала їй жодної допомоги, тим більше не утримувала її матеріально та не доглядала за нею в останні роки її життя та між собою друзями, ані знайомими не були.

Таким чином, на думку Позивача, в ОСОБА_4, не було жодних підстав, причин та мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь сторонньої особи ОСОБА_3, а тому вважає, що даний заповіт якщо і був складений , то в момент його вчинення ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) могла керувати ними.

При таких обставинах, Позивач вважає, що під час вчинення та посвідчення правочину, а саме заповіту як розпорядження ОСОБА_4, на випадок її смерті не було дотримано таких вимог до правочину як вільне волевиявлення його учасника, ОСОБА_4, яке повинне відповідати її внутрішній волі.

На скільки відомо Позивачу, ОСОБА_4, не була визнана за час свого життя не дієздатною. Проте, в момент вчинення правочину, а саме складання заповіту як розпорядження на випадок своєї смерті щодо належних їй прав та обов 'язків та його посвідчення ОСОБА_4, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що полягає в наступному, на час складання заповіту бабусі виповнилося 69 років. В останні роки в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки не сприйняття дійсних подій.

Позивач вважає, що ОСОБА_4, не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в момент складання розпорядження на випадок своєї смерті (складання заповіту), а тому з підстав передбачених ст. ст. 201, 215, 255, 1257 ЦК України прохає суд визнати недійсним односторонній правочии яким є заповіт як розпорядження на випадок смерті внаслідок того, що ОСОБА_4, вчинивши вказаний вище правочии не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_7 на позовних вимогах наполягали, прохали їх задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи ОСОБА_8 заперечувала проти позову, прохала суд відмовити у його задоволенні.

Представник державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, прохав суд розглядати справу у її відсутність.

Суд заслухавши сторони по справі, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази надані сторонами та заперечення проти них, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 01 вересня 2016 року /а.с.51/.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи та встановлено судом, 19 лютого 2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОсіповоюН.І.згідно з яким вона на випадок смерті заповіла 1/5 частку від 6,2572 га земельної ділянки, яка розташована на території Преображенськоїсільської ради Оріхівського району Запорізької області на ім'я ОСОБА_3/а.с.46/.

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії - «Видати свідоцтво про право на спадщину за представленим заповітомОСОБА_14. неможливо, оскільки померлою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, був складений заповіт на 1/5 частку земельної ділянки, яка розташована на території Преображенськоїсільської ради Оріхівського району Запорізької області, 19 лютого 2016 року, за реєстром номером НОМЕР_1 на ім 'я ОСОБА_3, який був посвідчений Преображенськоюсільською радою Оріхівського району Запорізької області, який відмінив попередньо складений заповіт»./а.с.80/.

Заявляючи вимогу про визнання вказаного заповіту недійсним, позивач посилалася на те, що ОСОБА_4 під час складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст.ст.1233,1234 ЦК Українизаповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною вільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Такого правового висновку дійшов Верховний суд України в Постанові № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року.

Крім того, відповідно до роз'яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу .

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров'я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз'яснив судам, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст.ст. 1247,1251 ЦК України заповіт складається у письмовій формі і має бути посвідчений нотаріусом або іншими уповноваженими посадовими службовими особами відповідного органу місцевого самоврядування. Статтею 1254 цього Кодексупередбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт. Кожний новий заповіт скасовує попередній.

У судовому засіданні ОСОБА_1. суду пояснила, що їй не було відомо про складений заповіт на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_3 не надав ніякої допомоги ОСОБА_4, навіть не були знайомими. ОСОБА_4 часто вживала алкогольні напої і вона вважає, що під час складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду повідомили, що до кінця своїх днів ОСОБА_4. розуміла свої дії , була при пам'яті. Свідок ОСОБА_11 суду повідомив , що ОСОБА_1 знала про те що 1/5 частку земельного паю було оформлено не на її сина. Вона говорила що у неї не було коштів на оформлення паю і ОСОБА_4 вирішила заповісти земельний пай ОСОБА_3

ОСОБА_8. суду пояснила, що до неї прийшла ОСОБА_4 щоб скласти заповіт на користь ОСОБА_3, вона була дієздатна, під опікою не перебувала. Заповіт було складено згідно чинного законодавства. Тим паче ОСОБА_4 склала два заповіти на користь ОСОБА_1 та на користь ОСОБА_3, але питання щодо нечинності заповіту на користь ОСОБА_1. чомусь не ставиться позивачем.

Для забезпечення змагальності процесу за приписами ст. 12 ЦПК України суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, право на призначення експертиз. Позивач та її представник не виявили бажання скористатися такими правами та відмовилися від призначення посмертної судово-психіатричної експертизи .

Доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_4 під час складання заповіту на користь ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не могла керувати ними, в матеріалах справи не міститься.

Недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає вирішенню питання судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,82, 76,245, 141, 265, 280-289 ЦПК,ст.ст.225, 1233,1234,1257,1254,1251,1247 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заявиАнпілогової ОСОБА_12, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_3, проживає за адресою: АДРЕСА_1, треті особи: Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, місце знаходження: вул. Преображенська, 3, с. Преображенка, Оріхівського району Запорізької області, Оріхівська державна нотаріальна контора, місце знаходження: АДРЕСА_3 про визнання заповіту недійсним- відмовити.

Судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 10 квітня 2018 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун