АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2018 року м. Херсон

справа № 766/17847/16-ц

провадження №22-ц/791/164/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Хайдарової І.О. від 18 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна, який в ході розгляду справи уточнила та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 20 000 000,00 грн, в якості грошової компенсації 1/2 вартості приміщень складу-магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: частини нежитлового приміщення складу-магазину 1 поверх підліт. "Б" загальною площею 627,7 кв.м.; приміщення №1 підвалу літ. "Б" площею 258,6 кв.м.; частину 1 поверху приміщення №30 площею 267,7 кв.м.; частини приміщень 1 поверху дослідно-експериментальної бази літ. "Б": приміщення №№25,27,28,29,33,36,38,39,40,41,42,44 загальною площею 380,4 кв.м. та приміщення поверху 1-а №№ 1,2,3,4,5,6,7 загальною площею 141,2 кв.м. та стягнути з відповідача судові витрати.

Зазначила, що в період шлюбу вони спільно з відповідачем займались підприємницькою діяльністю з роздрібної торгівлі килимами, іншими видами покриття та обидва були зареєстровані як фізичні особи-підприємці. Інших джерел доходів, окрім як від вказаної підприємницької діяльності, сторони не мали. Всі прибутки, отримані від підприємницької діяльності були прибутком родини, закупівлю товару для ведення бізнесу, купівлі нерухомості, подорожі, а також розвиток бізнесу. В період шлюбу з відповідачем з метою розширення бізнесу за рахунок отримання доходу від спільної підприємницької діяльності позивач та відповідач придбали приміщення складу-магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: за договором купівлі-продажу від 20.12.2002 року, за договором купівлі-продажу від 18.12.2003 року , за договором купівлі-продажу від 15.10.2008 року, а також заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16.02.2007 року визнано за ОСОБА_4 право власності на приміщення площею 21,2 кв.м. та надбудову (антресоль) площею 199,7 кв.м., які були помилково не включені у договори купівлі-продажу від 20.12.2002 року та від 18.12.2003 року.

Всі придбані за договорами купівлі-продажу з урахуванням заочного судового рішення, приміщення, були зареєстровані на відповідача як фізичну особу-підприємця, однак на їх купівлю позивач надавала нотаріальну згоду як дружина, з огляду на те, що дане нерухоме майно придбавалось за спільні кошти подружжя. У вказаних приміщеннях позивач з відповідачем сумісно займались підприємницькою діяльністю з продажу, здебільшого, покриттів для підлоги.

Придбання майна за спільні сумісні кошти подружжя позивач доводить витягом з ЄДРЮО та ФОП, згідно якого вона з 21.10.2002 року є фізичною особою підприємцем; довідкою ДПІ про обсяг її виручки від підприємницької діяльності з 2004 року по 2011 рік; витягом з ЄДРЮО та ФОП, згідно якого відповідач з 14.10.1997 року є фізичною особою підприємцем; дозволом на розміщення об'єктів торгівлі, наданим її як ФОП у спірному приміщенні; рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, за якими визнано за нею та відповідачем право власності по ? на товар, який використовувався для підприємницької діяльності та здійснений його поділ; її нотаріально посвідченою згодою від 15.02.2007 року , як дружини на придбання ОСОБА_4 частини спірного майна за договором купівлі-продажу; її нотаріально посвідченою згодою від 29.05.2007 року на передачу спірних приміщень в іпотеку.

Посилаючись, на підстави стягнення з відповідача компенсації за нерухоме майно, яке набуте за час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя та придбано відповідачем, як фізичною особою підприємцем, позивачка зазначає, що аналіз норм ст. 22 КпШС УРСР,ст. ст. 63,65 СК України, ст.ст. 3,55,51,42,43,66,67 ГК України, ст. 51 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що майно, яке придбано за рахунок спільних коштів подружжя, однак при цьому зареєстроване за фізичною особою підприємцем та використовується для підприємницької діяльності є приватною власністю останнього, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя ( а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності фізичної особи - підприємця.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно поділити вказані приміщення складу-магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" чи відшкодувати позивачу половину вартості вказаного нерухомого майна, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав у зазначений спосіб.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції не правильно застосовані норми процесуального права щодо доказування у цивільному процесі, а також суд помилково послався на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 18.05.2016 року та від 16.12.2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4, її доводи не визнав, посилаючись, на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16.07. 2015 року, яке в порядку апеляційного та касаційного оскарження залишено без змін в задоволенні позову ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовлено, оскільки судом встановлено, що жодних майнових прав відносно нежитлових приміщень складу-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_2 не має, а отже у позивачки відсутнє право на грошову компенсацію.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1992 року по 25 листопада 2010 року /а.с. 6, 7/.

ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 21 жовтня 2002 року /а.с.21/.

ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14.10.1997 року /а.с.22/.

Відповідно до правовстановлюючих документів на право власності на приміщення складу-магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: частини нежитлового приміщення складу-магазину 1 поверх підліт. "Б" загальною площею 627,7 кв.м.; приміщення №1 підвалу літ. "Б" площею 258,6 кв.м.; частину 1 поверху приміщення №30 площею 267,7 кв.м.; частини приміщень 1 поверху дослідно-експериментальної бази літ. "Б": приміщення №№25,27,28,29,33,36,38,39,40,41,42,44 загальною площею 380,4 кв.м. та приміщення поверху 1-а №№ 1,2,3,4,5,6,7 загальною площею 141,2 кв.м., стягнення грошової компенсації за яке просить позивачка належить приватному підприємцю ОСОБА_4, а саме.

-За договором купівлі-продажу від 20.12.2002 року, укладеним між ВАТ «МІКОН» та приватним підприємцем ОСОБА_4, останній придбав нежитлове приміщення складу-магазину 1 поверх підліт. "Б" загальною площею 627,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.8/

-За договором купівлі-продажу від 18.12.2003 року укладеним між ВАТ «МІКОН» та приватним підприємцем ОСОБА_4 останній придбав приміщення №1 підвалу літ. "Б" площею 258,6 кв.м.; частину 1 поверху приміщення №30 площею 267,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.10/

-За договором купівлі-продажу від 15.10.2008 року укладеним між ВАТ «МІКОН» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4, останній придбав частину приміщень 1 поверху дослідно-експериментальної бази літ. "Б": приміщення №№25,27,28,29,33,36,38,39,40,41,42,44 загальною площею 380,4 кв.м. та приміщення поверху 1-а №№ 1,2,3,4,5,6,7 загальною площею 141,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.12/;

-Рішенням суду від 16.02.2007 року за ОСОБА_4 визнано право власності на приміщення площею 21,2 кв.м., надбудовою (антресоль) площею 199, 7 кв.м., які додатково включити у його право власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1; тобто частини нежитлових приміщень площею 627,7 кв.м., частини підвалу площею 258, 6 кв.м. та частини першого поверху площею 267,7 кв.м. Рішення суду мотивовано помилковістю не включення приміщень площею 21.2 кв.м., антресолі площею 199,7 кв.м. у договори купівлі-продажу від 2002,2003р. /а.с.14-15/.

Поділ майна подружжя ОСОБА_4, визнання майна спільною власністю подружжя був предметом розгляду в цивільних справах.

З метою з'ясування всіх обставин справи, судовою колегією були витребувані матеріали цивільних справ.

Так, за позовом ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, з яким вона звернулася в листопаді 2009 року, предметом якого було спірне майно, та зустрічним позовом ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про поділ спільного майна подружжя та визнання права спільної сумісної власності на це майно за договором ухвалено рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 січня 2010 року, яким спірне майно поділено по ? частини, в задоволенні зустрічних вимог відмовлено. Рішення суду залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 23 березня 2010 року. В касаційному порядку судові рішення не переглядалися, у зв'язку з відкликанням касаційної скарги.

В наступному, ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 04 травня 2011 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 січня 2010 року скасовано за заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалами суду позовні вимоги були залишені без розгляду на підставі заяв учасників процесу.

В наступному, за позовом ОСОБА_2 про визнання за нею і відповідачем в рівних частках по ? на товари в обігу, які знаходяться як в спірному приміщенні так і в іншому торговому місці, рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 14.04.2010 року був здійснений поділ спільного майна подружжя, зазначеного в актах опису і арешту (килими, пледи, ковдри, килимові покриття, плінтуса та інший товар). Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2010 року рішення суду залишено без змін. В касаційному порядку рішення не переглядалися, у зв'язку з відкликанням касаційної скарги.

Вимоги виділу майна, зазначеного в актах опису і арешту з посиланням на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 14.04.2010 року були предметом розгляду за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 21 травня 2012 року виділено у особисту приватну власність ОСОБА_4 речі, які є подільними. Зазначене рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку залишено без змін.

В січні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, його поділ, виділення її в натурі ? частини нежитлових приміщень. В лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом про визнання права особистої приватної власності на зазначені нежитлові приміщення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 17 травня 2012 року, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено з підстав наявності у нього права власності на підставі правовстановлюючих документів, визнання державою його права власності шляхом здійснення його державної реєстрації, а тому підтвердження наявного в нього права власності на зазначені приміщення ще і в судовому порядку - немає.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16.07.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 08 жовтня 2015 року залишено без змін. Рішення суду першої інстанції від 16 липня 2015 року та ухвала суду апеляційної інстанції від 08 жовтня 2015 року залишені без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року.

Посилаючись, на підстави стягнення з відповідача компенсації за нерухоме майно, позивачка зазначає, що аналіз норм ст. 22 КпШС УРСР,ст. ст. 63,65 СК України, ст.ст. 3,55,51,42,43,66,67 ГК України, ст. 51 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що майно, яке придбано за рахунок спільних коштів подружжя, однак при цьому зареєстроване за фізичною особою підприємцем та використовується для підприємницької діяльності є приватною власністю останнього, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя ( а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності фізичної особи - підприємця.

Отже, для задоволення вимоги виплати половини вартості внесеного майна, доведенню підлягає факт придбання майна за рахунок спільних коштів подружжя.

Разом з тим, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 липня 2015 року, у справі за її позовом про визнання нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, його поділ, виділення її в натурі ? частини нежитлових приміщень колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області від 08 жовтня 2015 року дійшла висновку, що доказів того, що джерелом надходження коштів на придбання спірного майна, є спільні сумісні кошти подружжя суду не надано.

При касаційному перегляді вказаної ухвали суд касаційної інстанції в ухвалі від 17 лютого 2016 року зазначив, що доказів того, що джерелом надходження коштів на придбання спірного майна, є спільні сумісні кошти подружжя суду не надано, відтак нежитлові приміщення складу-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю відповідача, та зазначив, що суди встановили, що спірне майно є об'єктом особистої приватної власності ОСОБА_4

Ухвалою Верховного Суду України від 04 жовтня 2016 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні майном за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 08 жовтня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року відмовлено.

Таким чином, відсутність основної складової для стягнення компенсації за майно, яке належить приватному підприємцю, а саме придбання його за спільні сумісні кошти подружжя, унеможливлює задоволення вимоги виплати грошових коштів в якості грошової компенсації за нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не були враховані висновки суду в рішенні від 14.04.2010 року про те, що всі доходи від підприємницької діяльності подружжя ОСОБА_4 були доходом сім'ї, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом розгляду тієї справи було інше майно, джерела придбання якого встановлювалося судом.

Перелік наведених у апеляційній скарзі доказів того, що спірне майно придбавалося за спільні кошти подружжя ОСОБА_4, в тому числі дозволи на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг наданих приватному підприємцю ОСОБА_2 місце здійснення підприємницької діяльності позивача - відділі непродовольчих товарів у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, нотаріально посвідчена згода від 15.10.2008 року ОСОБА_2, як дружини, на придбання ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу частини спірного майна від 15.10.2008 року, нотаріально посвідчена заява-згода від 29.05.2007 року на передачу спірних приміщень відповідачем в іпотеку згідно договору від 29.05.2007 року, були предметом дослідження у справі за її позовом про визнання нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, їх поділ, виділення її в натурі ? частини нежитлових приміщень, містяться в матеріалах тієї справи, оцінка зазначеним доказам була надана судами в судових рішеннях, висновки яких викладені вище.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України ( в редакції 2004 року), обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підстави для переоцінки доказів в обґрунтування доводів, що спірне майно набувалося за спільні кошти подружжя, відповідно до вимог процесуального закону колегія суддів не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Рішення суду постановлено судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,382 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст судового рішення виготовлено 17 квітня 2018 року

Суддя І.В. Склярська