Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 174/258/16-ц

провадження № 61-10936св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продакс», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продакс» (далі - ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс»), відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області про встановлення фактів, відшкодування майнової і моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що у період роботи на посаді гірничного майстра філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» закритого акціонерного товариства «Кримський «Титан», правонаступником якого є ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс», він отримав професійне захворювання, про що 12 березня 2009 року складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 1 за формою П-4.

Наказ про створення комісії з розслідування № 01 видано філією «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» закритого акціонерного товариства «Кримський «Титан» 19 січня 2009 року, однак строки проведення розслідування були порушені, у зв'язку із продовженням до 17 лютого 2009 року на підставі наказу від 27 січня 2009 року № 12 строку розслідування причин професійного захворювання ОСОБА_1 та згодом на підставі наказу від 11 лютого 2009 року № 32 - у зв'язку із зупиненням роботи комісії з 10 лютого 2009 року. Зупинення роботи комісії з розслідування причин виникнення професійного захворювання не передбачено нормами чинного законодавства України. Такі неправомірні дії філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» закритого акціонерного товариства «Кримський «Титан» призвели до складення акта розслідування хронічного професійного захворювання № 1 за формою П-4 лише 12 березня 2009 року.

У зв'язку із чим позивачу нараховуються та виплачуються страхові суми у розмірі меншому ніж той, який мав бути у випадку складання акта розслідування хронічного професійного захворювання № 1 за формою П-4 у строки, визначені чинним законодавством.

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви просив стягнути з відповідача ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» майнову шкоду, завдану невиплатою йому страхового відшкодування у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 10 680,30 грн за період з 01 квітня 2015 року по 01 грудня 2015 року, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн; стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області майнову шкоду, завдану невиплатою страхового відшкодування у зв'язку з професійним захворюванням за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 7 718,14 грн, яка включає страхове відшкодування, що підлягало виплаті з урахуванням дійсного розміру середньої заробітної плати - 6 715,49 грн та суми недоотриманого страхового відшкодування у зв'язку із його нарахуванням на підставі дійсного розміру середньої заробітної плати - 1 002,65 грн, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн; зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області проводити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з урахуванням середньої заробітної плати у розмірі 4 427,19 грн, починаючи з травня 2016 року; визнати факт, що датою настання страхового випадку у вигляді професійного захворювання є лютий 2009 року та розрахунок страхових виплат на користь ОСОБА_1 має проводитись з урахуванням заробітної плати за період із серпня 2008 року по січень 2009 року включно.

У травні 2016 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області подало заперечення на позов ОСОБА_1, у яких зазначало, що страхові виплати позивачу проводились відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24. За розрахунковий період обчислення страхових виплат приймається шість повних календарних місяців, що передували місяцю, у якому складено акт про нещасний випадок або розслідування професійного захворювання. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року визнано неправомірним складання акта № 1 за формою П-4 від 12 березня 2009 року. Однак указаний акт недійсним у встановленому законом порядку не визнавався. Тому на підставі цього акта та довідки МСЕК Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України правомірно нарахував та виплатив позивачу одноразову допомогу та здійснює щомісячні страхові виплати відповідно до вимог чинного законодавства.

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з невиплатою йому страхового відшкодування у зв'язку з професійним захворюванням за період з 01 квітня 2015 року по 01 грудня 2015 року.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з невиплатою йому страхового відшкодування у зв'язку з професійним захворюванням у сумі 7 718,14 грн за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2016 року, з яких: 6 715,49 грн - сума страхового відшкодування, яку мав виплатити Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області з урахуванням дійсного розміру середньої заробітної плати ОСОБА_1 та 1 002,65 грн - сума недоотриманого ОСОБА_1 страхового відшкодування, що є різницею між страховою виплатою, яка підлягає виплаті з урахуванням дійсного розміру середньої заробітної плати, та страховою виплатою, стягнутою за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року, за період часу з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2016 року.

З ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди стягнуто 6 000,00 грн.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Визнано факт, що датою настання у ОСОБА_1 страхового випадку - професійного захворювання є лютий 2009 року.

Визнано факт, що для розрахунку страхових виплат на користь ОСОБА_1 є період його роботи на підприємстві з 01 серпня 2008 року по січень 2009 року включно.

Зобов'язаноОк відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області проводити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат на користь ОСОБА_1 з врахуванням його середньої заробітної плати у розмірі 4 427,19 грн із травня 2016 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року визнано неправомірним складання акта № 1 за формою П-4 від 12 березня 2009 року. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року, з урахуванням висновку судової економічної експертизи від 10 листопада 2015 року, визнано, що з вини ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» неправильно визначено розмір середньої заробітної плати позивача з нарахуванням та стягненням з підприємства недоплаченої суми страхових виплат у розмірі 47 817,36 грн за період з 21 квітня 2009 року по березень 2015 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» відмовляється у добровільному порядку відшкодувати недоплачені з його вини страхові виплати на загальну суму 10 680,00 грн за період з 01 квітня 2015 року по 01 грудня 2015 року, врахувавши розмір середньої заробітної плати, визначеної рішенням суду від 07 грудня 2015 року у сумі 4 427,19 грн. Погодившись із поданим позивачем розрахунком заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог у цій частині. Крім того, врахувавши принципи розумності та глибину душевних страждань позивача, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що професійне захворювання ОСОБА_1 встановлено 23 грудня 2008 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, тому саме з цією датою встановлення професійного захворювання пов'язувався висновок МСЕК при визначенні ступеня втрати професійної здатності позивача та акт № 1 за формою П-4 від 12 березня 2009 року складений комісією розслідування хронічного професійного захворювання. Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про встановлення факту настання у нього страхового випадку у лютому 2009 року та факту розрахункового періоду для визначення розміру страхових виплат із серпня 2008 року по січень 2009 року включно не відповідають способу захисту прав та законних інтересів осіб, що визначені статтями 16 ЦК України. Зазначені факти не вважаються фактами, які мають юридичне значення та від яких залежить виникнення відповідного права, а є лише обставинами, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги щодо правомірності та законності визначеного відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області розміру страхових виплат, право на які має позивач та яке ніким не оспорюється. Обґрунтування позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії з урахуванням вказаних позивачем обставин щодо дати настання страхового випадку та розрахункового періоду для визначення розміру страхових виплат не відповідають вимогам чинного законодавства.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» проведено розслідування наявного у позивача професійного захворювання з порушенням строків, визначених чинним законодавством України, акт № 1 за формою П-4 складено у березні 2009 року, а не у лютому 2009 року, у зв'язку із чим страхове відшкодування нараховано та виплачено з урахуванням довідки про заробітну плату за період з вересня 2008 року по лютий 2009 року включно, за якою середня заробітна плата становила 3 381,00 грн, замість заробітної плати за період з серпня 2008 року по січень 2009 року, за який середня заробітна плата складає 4 427,19 грн.

У липні 2017 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області подало до суду відзив на касаційну скаргу, у якому вказувало про те, що акт № 1 за формою П-4, складений 12 березня 2009 року, підтверджує наявність у позивача професійного захворювання, у зв'язку із чим висновком медико-соціальної експертної комісії від 18 травня 2009 року позивачу встановлено втрату працездатності 30 %. Обставини, викладені в акті, дата його складання ніким не оспорювались та у встановленому законом порядку недійсними не визнавались. З часу призначення страхових виплат позивач не оскаржував рішення відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо неправильного нарахування вказаних виплат, що вказує на законність дій відповідача. Крім того, позивач не звертався до суду з позовом до ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» про витребування довідок, які, на його думку, містять правдиву інформацію, та не оскаржував постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо неправильного призначення та нарахування страхових виплат.

Відповідно до пункту 1 частини 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області майнову та моральну шкоду, посилаючись на положення статей 1166, 1167 ЦК України.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов'язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Встановлені у статті 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК України, тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами і юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

Тобто, частина перша статті 1166 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог указував на незаконність дій ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області щодо безпідставного ненарахування йому та виплати страхової суми з урахуванням середньомісячної заробітної плати у розмірі 4 427,19 грн, а не 3 381,88 грн, унаслідок чого йому завдано майнову шкоду.

Разом з тим, як на підставу своїх вимог, посилається на наявність рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року, яким визнано неправомірним складання акта № 1 за формою П-4 від 12 березня 2009 року.

Однак, жодних належних доказів щодо наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області з нарахування та виплати страхового відшкодування у розмірі меншому ніж це передбачено нормами чинного законодавства України позивачем не надано.

Позивач по суті не погоджується з розміром проведених йому виплат, однак це не є завданням йому шкоди діями ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продакс» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області у розумінні положень статті 1166 ЦК України, а тому суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, відмовляючи ОСОБА_1 у частині вимог про встановлення факту настання страхового випадку у лютому 2009 року та факту розрахункового періоду для визначення розміру страхових виплат із серпня 2008 року по січень 2009 року, апеляційний суд правильно виходив із того, що такий спосіб захисту порушених прав позивача не передбачено статтею 16 ЦК України, оскільки такі факти не вважаються такими, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення відповідного права, а є лише обставинами, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону, узгоджуються із встановленими обставинами та матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги щодо наявності рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року на правильність оскаржуваного рішення апеляційного суду не впливають, оскільки вказаним судовим рішенням встановлено неправомірною лише дату складання акта № 1 за формою П-4 саме 12 березня 2009 року.

Інші доводи касаційної скарги не вказують на наявність підстав для скасування судових рішень, які передбачені статтями 411-414 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до положень статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини першої статті 415 ЦПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю.В.Черняк