Провадження № 2/344/1469/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_1-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 30.10.2006 року. За вказаною адресою окрім неї, зареєстровані двоє її дорослих дітей - відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, однак не проживають близько 10 років, оскільки перебувають за кордоном та не повертаються сюди на проживання. Витрати на утримання будинку відповідачі не несуть, не повідомляють позивачку про місце їх перебування. Реєстрація ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вищевказаному домоволодінні тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_1.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задоволити в повному обсязі, не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 40).

Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 34).

З урахуванням думки представника позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Як вбачається з копій: Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.10.2006 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №12321730 від 30.10.2016 року, технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, реєстраційний номер 16547767 від 20.10.2006 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5, 6-8).

Відповідно до довідки Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради №1612 від 02.10.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1; син - ОСОБА_2, 1980 р.н., дочка - ОСОБА_3, 1989 р.н. (а.с. 9).

Як вбачається із заяв-пояснень, посвідчених секретарем Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі №22, №21 від 21.03.2018 року, свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є сусідами позивачки, стверджують, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_1 більше десяти років (а.с. 38, 39).

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що реєстрація ОСОБА_2, ОСОБА_3 у її домоволодінні, які насправді там не проживають, перешкоджає здійсненню нею права на вільне користування майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в домоволодінні осіб.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2, ОСОБА_3 у домоволодінні АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_1, створює перешкоди у здійсненні нею права власності вільного користування і розпорядження вказаним домоволодінням, а тому його слід поновити.

Оскільки, відповідачі не проживають у вищевказаному домоволодінні, понад строки встановлені законодавством, не несуть витрати по його утриманню, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в домоволодінні АДРЕСА_1.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням АДРЕСА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, 1980 р.н., та ОСОБА_3, 1989 р.н. такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в домоволодінні АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 16.04.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.