Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/315/18

Провадження № 2/126/486/2018

"03" квітня 2018 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баланівської сільської ради про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з: права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) НОМЕР_2.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1, яка проживала разом з нею в одному житловому будинку. Інших спадкоємців до майна померлої немає. ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Її батьками, в актовому записі і свідоцтві про народження, записані: ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_4 - мати.

З двохмісячного віку ОСОБА_1 утримувала і виховувала ОСОБА_2, якій позивачка у малолітньому віці була передана на виховання біологічною матір'ю - ОСОБА_4. Батько позивачки, ОСОБА_3, був одружений з ОСОБА_2.

Про те, що ОСОБА_1 не рідна дочка ОСОБА_2 їй стало відомо лише в 1997 році, перед смертю останньої, коли вона побачила своє свідоцтво про народження. Інших дітей у ОСОБА_2 не було.

З 1974 року позивачка працювала в місцевому колгоспі ім. Кірова який в 1993 році було перейменовано в агрофірму «Колос», на різних роботах. Взимку 1994 року її стан здоров'я сильно погіршився в результаті травми. Вона лікувалась як стаціонарно, так і амбулаторно в Баланівській лікарні, протягом майже 5 років не могла фізично працювати та перебувала на утримані ОСОБА_2, що підтверджується медичною довідкою про стан здоров'я позивачки в 1994-1997 роках, її трудовою книжкою колгоспника, згідно якої в 1994- 1997 роках вона не приймала трудової участі в КСП, а в 1998 році мала тільки 38 робочих дні, довідкою сільської ради, випискою з погосподарської книги.

Відповідно до ст. 549 ЦK УРСР (ред. 1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

На момент відкриття спадщини ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавицею і була на її утримані та фактично прийняла спадщину.

Оформити спадкове майно на себе у визначеному законом порядку вона позбавлена можливості з тих підстав, що відсутні документи, які підтверджують її родинні зв'язки зі спадкодавицею, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, проживала разом з ОСОБА_2 з січня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи на її утриманні.

Визнати за ОСОБА_1, право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яке складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) НОМЕР_2, що був виданий Бершадською районною адміністрацією по Баланівській сільській раді Бершадського району Вінницької області 03.03.2000 року згідно рішення Бершадської районної адміністрації від 22.02.2000 року за №46, розміром 2,05 умовних кадастрових гектарах, відповідно до розпорядження Бершадської РДА від 05. 11.2002 року № 298 розмір земельної ділянки змінено на 1,91 га, вартістю земельної частки (паю) 76144 грн. з врахуванням індексації.

Позивач до початку розгляду справи по суті, надала на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Представник відповідача - сільський голова с. Баланівка також надав на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 05.02.2018 року, ухвалою від 09.02.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 27.03.2018 року відповідно до вимог ЦПК України в редакції станом на день відкриття провадження. В подальшому у зв'язку з необхідністю витребувати докази, розгляд справи було відкладено на 03.04.2018 року.

З поданих позивачем матеріалів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) НОМЕР_2.

Відповідно до довідки Баланівської сільської ради №900 від 11.12.2017 року, єдиним спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1, яка постійно проживала разом з померлою в одному житловому будинку, доглядала та охороняла спадкове майно, сплачувала обов'язкові платежі, вступила в управління та володіння спадковим майном.

Позивачка проживала разом із спадкодавицею та перебувала на її утриманні до дня смерті останньої, що підтверджується випискою з погосподарської книги №891 від 07.12.2017 року, медичною довідкою КУ "Бершадський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" №478 від 30.01.2018 року про стан здоров'я позивачки в 1994-1997 роках, її трудовою книжкою колгоспника, довідкою Баланівської сільської ради №900 від 11.12.2017 року.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження НОМЕР_4. Її батьками, в актовому записі і свідоцтві про народження, записані: ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_4 - мати.

З двомісячного віку ОСОБА_1 утримувала і виховувала ОСОБА_2, якій позивачка у малолітньому віці була передана на виховання біологічною матір'ю - ОСОБА_4. Батько позивачки, ОСОБА_3, був одружений з ОСОБА_2.

Про те, що ОСОБА_1 не рідна дочка ОСОБА_2 їй стало відомо лише в 1997 році, коли вона побачила своє свідоцтво про народження.

Вищевказані обставити стали причиною того, що постановою нотаріуса від 15.08.2017 року №385/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачці було відмовлено.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

В заяві ОСОБА_1 ставить питання про встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_2, з метою реалізації своїх прав на спадкування майна останньої, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини, встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", чинної на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

При вирішенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 Цивільного кодексу України (ЦК)) не менше одного року.

Згідно матеріалів справи дійсно підтверджено факт перебування позивачки на утриманні ОСОБА_2 більше року до дня її смерті.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В п. 11 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

16.05.2013 року ВССУ в Інформаційному листі № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у п.3.5. було висловлено правову позицію з вирішення аналогічного питання, відповідно до якого, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, проживала разом з ОСОБА_2 з січня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи на її утриманні.

Визнати за ОСОБА_1, право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, яке складається з права на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) НОМЕР_2, що був виданий Бершадською районною адміністрацією по Баланівській сільській раді Бершадського району Вінницької області 03.03.2000 року згідно рішення Бершадської районної адміністрації від 22.02.2000 року за №46, розміром 2,05 умовних кадастрових гектарах, відповідно до розпорядження Бершадської РДА від 05. 11.2002 року № 298, розмір земельної ділянки змінено на 1.91 га., вартістю земельної частки (паю) 76144 грн. з врахуванням індексації.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Губко