РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі: головуючий суддя Кучина Н.Г.,

при секретарі Довбенко Г.В.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Цалованської Я.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемка Романа Анатолійовича, про захист прав споживача, стягнення інфляційних, трьох відсотків річних, відсотків за користування чужими коштами,-

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що він був вкладником ПАТ «Міський комерційний банк». Між ПАТ «Міський комерційний банк» та ним укладений договір банківського рахунку НОМЕР_1 від 09.04.2013, за яким банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня та надає комплекс послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню. Тобто - він є Споживачем. На його рахунку знаходилися кошти в сумі 130 835,33 грн.

З 21.11.2014 року у вказаному банку запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 20.03.2015 року - розпочата процедура ліквідації. Постановою правління Національного банку України від 20.11.2014 №732 ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 №124 розпочато з 21.11.2014 процедуру.

Всупереч вимог норм законодавства він не був включений до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В зв'язку з цим не отримав належних йому грошових коштів. А тому в липні 2015 року звернувся з позовом до Рівненського окружного адміністративного суду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2015 року позов задоволено. 30.11.2015 року відкрито виконавче провадження. 16 березня 2016 року ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду проведено заміну сторони виконавчого провадження на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Оберемка Романа Анатолійовича. Однак, кошти йому тривалий час не виплачувалися, а виплачені лише 16.05.2017 року. У зв'язку з тим, що йому несвоєчасно виплачені кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повинен сплатити йому проценти за користування чужити коштами, інфляційні та три проценти річних він звернувся з позовом до суду та просить суд, зобов»язати відповідачів сплатити йому проценти за користування чужими коштами в сумі 57863 грн 26 коп; інфляційні в сумі 55212 грн. 51 коп.; 3% річних 8463 грн. 07 коп. Всього - 121538, 84 грн. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про їх задоволення.

Представник відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. у судове засідання не з»явився, направив на адресу суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає у повному обсязі, з підстав викладених у відзові, в режимі відеоконференціїї останній вказав, що процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Зокрема, у спорах, пов»язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Щодо стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. грошових коштів зазначив, що правовідносини щодо грошового зобов»язання склалися між позивачем та Банком, позивач не є кредитором Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А., а ОСОБА_3 не є боржником за вкладом позивача у Банку, що ліквідується. Боржником за зобов»язаннями перед банком є ОСОБА_3 За таких умов, ст. 625 ЦК України не може бути застосована до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемка Романа Анатолійовича, як державної установи, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Таким чином, вимоги позивача саме про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемка Романа Анатолійовича грошових коштів (три проценти річних, індекс інфляції) за зобовязаннями Банку в порядку ст. 625 ЦК України, тощо, без дотримання процедури, встановленої ст.ст. 45, 48, 49, 52 Закону не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають порядку дій, що встановлені спеціальним законом. Просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши думку представника позивача з приводу заявленого позову та представника відповідача в режимі відеоконференції, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського рахунку НОМЕР_1 від 09.04.2013 р., за яким Банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня та надає комплекс послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню.

Постановою Правління НБУ № 187 від 19 березня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 202 від 09.11.2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» призначено Оберемка Романа Анатолійовича, якому делеговано з 12.11.2015 року всі повноваження ліквідатора, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З метою виконання всіх заходів, пов'язаних з ліквідацією ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК»), передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), на підставі пункту 2 частини п 'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п 'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 17 березня 2016 р. № 356 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» на два роки до 19 березня 2018 року включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулюе дані правовідносини.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Так, у спорах, пов'язаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Ця обставина унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Правова позиція ВСУ у справі за № 6-1123 цс 16).

Зокрема, згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_3 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується в національній валюті України.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами(сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредиторавичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України)).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За правилами ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року.

Також судом встановлено, що позивача було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів зі вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на гарантовану суму, що була і відшкодована та не заперечується ним.

Позивач вимагає стягнути суму коштів за період з 20.03.2015 р. по 16.05.2017 р., що складається з: процентів за користування чужими коштами - 57 863,26 грн.; інфляції-55 212,51 грн. та 3 % річних - 8 463,07 грн.

Однак, відповідно до ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації банку припиняється нарахування неустойки та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Разом з тим, наведена правова норма не може застосовуватися до спірних правовідносин, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту пунктів 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністраціїне здійснюється:нарахування неустойки (штрафів, пені),інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Згідно з ч. 1ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на яку посилається позивач, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. банку з ринку.

Однак ні наведена, ні жодна інша норма законодавства не передбачає, що виплата відшкодування коштів має закінчитися в той же день, в якому вона розпочалася. Тому обчислення періоду прострочення з цього дня є безпідставним.

За загальним правилом прострочення починається з дня кінцевого терміну виконання зобов'язання.

Крім того, також слід зазначити, що з моменту введення у банку тимчасової адміністрації, зокрема й для захисту прав і законних інтересів вкладників банку, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. зобов'язані керуватися нормами вищевказаного Закону, який встановлює публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків, а тому безпосереднє стягнення коштів (крім гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами) з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А., який не є стороною будь-яких договірних відносин з позивачем, не є продавцем та не надає жодних послуг споживачам, не відповідає вимогам законодавства й відповідно підстави для стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. на користь позивача згідно вимог ст. 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних витрат відсутні.

Доводи позивача з посиланням на ЗУ "Про захист прав споживачів" є такими, що не заслуговують на увагу, адже в даному випадку банк-відповідач знаходиться у процесі ліквідації, отже правовідносини, пов'язані зі здійсненням банківської діяльності цим банком врегульовано в першу чергу ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ч. 1 ст. 1 цього закону), який визначає відповідні обмеження щодо відповідальності банку за прострочення виконання своїх зобов'язань та за виконання умов укладених договорів з контрагентами.

Позиції щодо необхідності застосування спеціального законодавства в даній сфері договірних зобов'язань дотримується Верховний Суд України при розгляді цивільної справи № 6-1123 цс16 від 13.06.2016 р.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемко Р.А. не допустив прострочення виконання своїх зобов'язань перед позивачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемка Романа Анатолійовича, про захист прав споживача, стягнення інфляційних, трьох відсотків річних, відсотків за користування чужими коштами слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемка Романа Анатолійовича, про захист прав споживача, стягнення інфляційних, трьох відсотків річних, відсотків за користування чужими коштами - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_3, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Оберемка Романа Анатолійовича, , адреса місцезнаходження: м. Київ, пр.-т Степана Бандери, 16.

Суддя Н.Г. Кучина