Справа № 462/3668/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І., за участю позивача-відповідача ОСОБА_1, представника позивача-відповідача ОСОБА_2, відповідача -позивача ОСОБА_3, представника відповідача- позивача ОСОБА_4, представника відповідача за первісним позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Шаровського Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним розпорядження та визнання права спільного користування приміщенням коридору та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7, третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про визнання права власності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 20.05.2015 р. звернулись до суд з позовом до відповідачів, в якому зазначили, що вони є власниками 7/20 часток будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 є власником 13/20 часток цього будинку. До 2006 р. вони з відповідачем ОСОБА_3 спільно користувалися коридором , площею 5,9 кв.м, потім відповідач ОСОБА_3 закрила їм доступ до коридору, чинить їм перешкоди у його користуванні, та , крім того, без погодження з ними здійснила надбудову 2-го поверху будинку, що привело до закриття вентиляційних каналів, якими вони користуються під час експлуатації будинку. У травні 2014 року вона дізналася, що за висновком міжвідомчої комісії рішенням райадміністрації за №367 від 31.03.2006 р. наданий дозвіл ОСОБА_3 на проведення реконструкції з розширенням належної їй частини будинку , згідно якої приналежній їм спільній коридор , площею 5,9 кв.м, перейшов до особистого користування ОСОБА_3 Просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради за № 367 від 31.03.2006 р. «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії «Про надання дозволу ОСОБА_3 на проведення реконструкції з розширення належної їй частини будинку», згідно якого приналежний їм коридор 1-3 площею 5,9 кв.м перейшов до її особистого користування; визнати за ними право спільного користування та зобов'язати відповідачку не чинити їм перешкод в користуванні вказаним нежилим приміщенням шляхом надання доступу до нього; зобов'язати ОСОБА_3 знести приміщення другого поверху прибудови, позначені на плані цифрами 1-15 пл.12.6 кв.м та 1-12 пл. пл.4.6 кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 яким просить суд визнати за нею право власності на двоповерхову прибудову спірного будинку, зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7 провести демонтаж туалету та ванни розташованих над жилою кімнатою: доручити ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» , провести технічну інвентаризацію будинковолодіння по АДРЕСА_1 та за наслідками обстеження виготовити технічний паспорт будинку по АДРЕСА_1, вчинити розрахунок та надати висновок про визначення ідеальних часток будинку між співвласниками будинку, після проведених реконструкцій;надати висновок про можливість надання для ідеальних часток співвласників будинку статусу квартир та присвоєння окремих номерів квартир без згоди відповідачів, зобов'язати відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкод спеціалістам ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» в проведенні технічної інвентаризації будинковолодіння по АДРЕСА_1 шляхом допуску до приміщень, якими фактично вони користуються. Свої вимоги мотивувала тим, що на надбудову до будинку вона має всі дозвільні документи, крім того зазначила, що відповідачі за її позовом розмістили санвузол над її житловою кімнатою., що є порушенням норм ДБН , порушення зафіксовано висновками інспекції ДАБК 23.04.2009р., розміщення туалету та ванни встановлено за відсутністю дозвільних документів.

Позивач-відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, причина неявки суду невідома.

Позивач-відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги просила їх задовольнити, вимоги за зустрічним позовом не визнала , у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник позивачів-відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач-позивач ОСОБА_3.в судовому засіданні не визнала позовні вимоги позивачів за первісним позовом, просила задовольнити зустрічний позов.

Представник відповідача- позивача ОСОБА_4 просила суд відмовити у задоволенні вимог за первісним позовом, зустрічний позов просила задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Шаровський Р.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову, зазначив, що строк позовної давності про визнання недійсним розпорядження рай адміністрації про дозвіл на реконструкцію сплив , оскільки позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знали ще у 2006 р. про розпорядження адміністрації та реконструкцію будівлі, підстави для задоволення інших вимог відсутні. Також просив задовольнити зустрічні вимоги , якими зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7 демонтувати санвузол, розташований над житловою кімнатою , належної ОСОБА_3, в іншій частині зустрічного позву відмовити.

Суд вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно ст.2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до положень ст..375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі. Право власності на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних , санітарних , екологічних та інших норм і правил.

Згідно ст..81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторонами не заперечувалось, що у володінні та користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_7 перебуває 7/20 часток будинку АДРЕСА_1 , а у ОСОБА_3 - 13/20 часток цього будинку. Сторони не оспорюють підстави набуття власності на частки будинку. Відповідно до зазначеного розміру часток будинку за рішенням апеляційного суду Львівської області від 2 липня 2014 року проведений поділ земельної ділянки , на якій розташований зазначений будинок.

При розгляді справи суд звертає увагу на те, що жодна сторона під час розгляду справи не надала суду витяг з державного реєстру нерухомого майна, як на доказ свого права власності на частки будинку.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не заперечила про наявність двоповерхової надбудови над належною їй частини будинку, пославшись на надану на це згоду позивачки ОСОБА_6 від 9.12.2005р. Згідно до розпорядження № 367 від 31.03.2006 року затверджено Висновок міжвідомчої комісії від 14.02.2006 року та погоджено технічну можливість проведення реконструкції з розширенням належної ОСОБА_3 частини будинку за рахунок двоповерхової прибудови згідно з погодженими проектними пропозиціями, відповідно яких спірний коридор площею 5,9 м.кв. зазначався у фактичному користуванні ОСОБА_3 Таким чином, реконструкція будинку здійснювалась ОСОБА_3 на законних підставах, вимоги позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 про знесення надбудови підлягають відмові.

Крім того, суд враховує, що позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 , висуваючи вимогу про знесення надбудови, не могли не знати про здійснення реконструкції будинку у 2008р. та про наявність на це розпорядження адміністрації, а тому суд погоджується з тим, що вони пропустили 3-річний строк звернення до суду, відповідно до вимог ст..257 ЦК. Вимога про визнання за ОСОБА_6, ОСОБА_7 права спільного користування коридором та покладання зобов'язання не чинити їм перешкод в користуванні вказаним нежилим приміщенням шляхом надання доступу до ньогоє похідними від вимог про визнання недійсним розпорядження, а тому підлягають відмові.

Суд вважає , що відсутні підстави для задоволення первісного позову в повному обсязі.

Згідно до листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 23.04.2009 року перевіркою з виходом на місце 23.04.09р. встановлено, що гр. ОСОБА_6 самовільно влаштувала санвузол в коморі, який знаходиться над житловою кімнатою, що є порушенням п.2.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Не пускається розміщення вбиральні та ванної (або душової) над житловими кімнатами і кухнями. Ці приміщення допускається розміщувати над кухнею квартир, розташованих у двох рівнях. Не допускається кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які зроджують житлові кімнати».

Суд також вважає, що відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 порушують права позивача ОСОБА_3, влаштований санвузол над її житловою кімнатою підлягає демонтажу . В цій частині зустрічний позов підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає , що позов ОСОБА_3 про визнання права власності на двоповерхову прибудову будинку АДРЕСА_1 також підлягає задоволенню, оскільки за Актом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 23.04.2009 року від 27.02.2013 року реконструкція житлового будинку за рахунок двоповерхової прибудови будинку АДРЕСА_1 здійснено на підставі дозвільних документів відповідно до робочого проекту , земельна ділянка знаходиться у приватній власності, зареєстровано декларацію про готовність об'єкта к експлуатації, вимоги ст.375,376 ЦК не порушені.

В іншій частині вимог зустрічного позову слід відмовити, оскільки вони стосується вирішення питань на майбутнє.

Керуючись ст.2, 4, 5,10, 81, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним розпорядження та визнання права спільного користування приміщенням коридору відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради про визнання права власності, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на двоповерхову прибудову будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_7 провести у квартирі АДРЕСА_1 демонтаж туалету та ванни, розташованих над жилою кімнатою.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 16.04.2018 р.

Суддя: Н.М.Румілова