Справа № 127/8287/17
Провадження № 2/127/3296/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Бородіча О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 27.01.1998 року у Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. За останні декілька років подружні стосунки між сторонами зійшли нанівець та носять лише формальний і побутовий характер. Починаючи з березня 2018 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені припинені. Спроби дійти примирення та порозуміння позитивного результату не дають. Спору про визначення місця проживання дитини та поділу майна у сторін немає. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд розірвати шлюб укладений з відповідачем.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив суд розірвати шлюб з відповідачем, наполягав на стягнені судових витрат з відповідача.

Представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві просив суд розірвати шлюб між сторонами.

Відповідач до судового засідання не з'явилась, подала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, вказала, що позовні вимоги визнає.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.01.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 192528 (на 3 а.с.).

Причиною розладу в сімї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягали на розлученні, мали стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідач не повідомила про бажання змінити прізвище на момент розірвання шлюбу.

При розподілі судових витрат суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, таким чином з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 640,00 грн судового збору.

Керуючись, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 130.

Прізвище відповідача ОСОБА_3 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640,00 грн (шістсот сорок гривень) 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через тридцять днів з моменту проголошення.

Позивач ОСОБА_1, адреса: м. Вінниця, вул. Я. Шепеля, 72, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, адреса: м. Вінниця вул. І. Миколайчука, 58а/7, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: