Справа № 541/2390/17
Провадження №2/541/128/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 квітня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

В с т а н о в и в :

31.10.2017 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання сина.

Просить змінити розмір та вид стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.05.2005, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на 2000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.05.2005 було задоволено її позов до відповідача та стягнуто аліменти на її користь, на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 13 квітня 2005 року і до досягнення сином повноліття. Позивачка зазначила, що на даний час витрати на дитину зросли, збільшились потреби на навчання та розвиток дитини, тому змушена звернутися до суду для збільшення розміру аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила збільшити розмір аліментів до 2000 грн. щомісяця, надавши розрахунок витрат на утримання сина, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився. У встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надав, причини неявки суду не повідомив.

Викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.39,45).

Суд, за згодою позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

08 листопада 2017 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (Закон України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII) і відповідно до п.п.9 п. 1 розділу 13 Перехідних положень цього Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суд від 09 лютого 2018 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів призначено до підготовчого засідання в загальному провадженні.

Ухвалою суду від 14.03.2018 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Відповідач по справі є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 4).

Згідно з рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.05.2005 стягнуто аліменти із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 13 квітня 2005 року і до досягнення сином повноліття. На підставі рішення суду виданий виконавчий лист який пред'явлений до виконання та відкрито виконавче провадження (а.с.5-8).

В зв'язку з реєстрацією шлюбу 18 лютого 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачкою змінено прізвище з «Горєлих» на «Бут» ( а.с. 11).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

У ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», зазначено про те, що прожитковий мінімум з 01 січня 2018 року на одну дитину віком від 6 до 18 років, встановлений в розмірі 1860 грн.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 930 грн.

Крім того, у відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину має бути відповідним вартісній величині, достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Судом встановлено, що у позивачки змінилось матеріальне становище в неї народилася ще одна дитина. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (2005 рік), збільшилися витрати на утримання сина ОСОБА_6, оскільки в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, збільшення цін на одяг, ліки, канцелярські товари та інші послуги, тощо. Крім того, на сьогоднішній день дитині виповнилося 17 (сімнадцять) років в зв'язку із чим значно збільшився розмір витрат, як на утримання, так і на виховання та навчання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково. Змінити розмір та вид стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6 призначивши їх у розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття 17 грудня 2019 року.

Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач не надала доказів та не обґрунтувала, зазначену нею суму аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно. Згідно з розрахунком наданим позивачем на обґрунтування аліментів в сумі 2000 грн. вона зазначила наступні витрати: заняття з репетиторами по англійській мові, біології, хімії, математики, витрати на табір в літку, розваги, які являються додатковими витратами, що може бути предметом іншого спору згідно з положеннями СК України.

Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, судовий збір сплачений нею при зверненні до суду в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 12,13,81, 141, 247, 259, 263-265,268,272,280-289, 354 ЦПК України, ст. ст. 181,182,192 Сімейного кодексу України, суд , -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір та вид стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.05.2005 року, та стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Миргород Полтавської області, не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1300 (одна тисяча триста) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17 грудня 2019 року.

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист № 2-846,2005 виданий Миргородським міськрайонним судом по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкликати, та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, повернути до суду, що його видав.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Миргород Полтавської області на користь ОСОБА_1, судовий збір сплачений при зверненні до суду в розмірі 640 грн. 00 коп.

В задоволенні вимог про збільшення розміру аліментів в сумі 2000 гривень щомісячно відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2018 року.

Суддя: В. М. Куцин