Справа № 141/243/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Слісарчука О.М.

за участю секретаря судового засідання Ставничого С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно, без участі сторін, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивує тим, що 05.05.2017 року позивач купив у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою 0,46 га розташованих по АДРЕСА_1 вартістю 40000 гривень в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що оформили відповідною розпискою. ОСОБА_2 успадкувала даний будинок та земельну ділянку після смерті своїх батьків про те, до кінця не переоформила свої спадкові права. В подальшому відповідачка обіцяла оформити в нотаріуса договір купівлі - продажу, про те на сьогоднішній день на неодноразові звернення не бажає виготовляти технічний паспорт, реєструвати свої речові права. Позивач звернувшись до нотаріуса отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій. ОСОБА_1 змушений звернутись до суду. Просить встановити юридичний факт укладення між ним, як покупцем і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як продавцем, договору купівлі-продажу від 05.05.2017 року за ціною 40000 гривень 00 копійок житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та земельними ділянками загальною площею 0,46 га в тому числі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,21 га для ведення особистого господарства та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та право на земельну ділянку загальною площею 0,46 га в тому числі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,21 га для ведення особистого господарства розташованих по АДРЕСА_1 в порядку купівлі - продажу. Справу просить розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2,будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд..

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 28.04.2015 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 08.08.1958 року ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_3 від 31.01.1976 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 одружилися 31.01.1976 року. Прізвище дружини після одруження змінено на ОСОБА_8.

Як вбачається з довідки № 60 від 01.02.2018 року ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_5, яка була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_7. Інших спадкоємців які б мали обов'язкоу частку у спадщині в тому числі малолітніх та неповнолітніх не значиться.

Як вбачається з довідки № 61 від 01.02.2018 року з відомостей господарської книги № 4, особовий рахунок НОМЕР_4, житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспників. Рік побудови 1956 рік. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7. Спадщину від батьків прийняла ОСОБА_9, інших спадкоємців першої черги немає. Наявність земельної ділянки в особистому користуванні 0,2500 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,2100 га.

Як вбачається з архівного витягу із рішення № 66 виконавчого комітету Фронтівської сільської Ради народних депутатів від 16.11.1993 року ОСОБА_7 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, яка знаходиться в межах села площею 0,46 га.

Згідно домової книги ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 була прописана і проживала по АДРЕСА_1.

12.02.2018 року виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1.

Як вбачається з позовної заяви і не заперечується сторонами, 05 травня 2017 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу від 05.05.2017 року про продаж позивачу житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за 40000 грн. Сторони домовились про подальше нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до розписки зареєстрованої в реєстрі за № 21 від 05.05.2017 року засвідченої секретарем Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно якої ОСОБА_2 продала житловий будинок по АДРЕСА_1 за 40000 грн. гроші. Претензій до ОСОБА_10 не має, однак договір купівлі - продажу не оформили.

Нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у нотаріальному посвідченні договору купівлі - продажу.

Як вбачається з свідчень ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які свідчать про те, що ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 житловий будинок з господарським будівлями що розташований по АДРЕСА_1. Також підтверджують факт, що ОСОБА_1 приїздив з ними до ОСОБА_2 та пропонував оформити спадщину а потім земельні ділянки в нотаріальному порядку. ОСОБА_2 повідомила, що розпочне оформлення тоді як будуть кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи те, що встановлення відповідного факту пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, зокрема, права позивача ОСОБА_1 на нерухоме майно, суд вважає, що справу слід вирішувати в позовному провадженні.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно приписів ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

У Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16 висловлено правову позицію, згідно якої за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

У відповідності до цивільного законодавства, однією із умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Суд може застосувати до правовідносин сторін ч. 2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, так як по укладеному між сторонами договору відбулося часткове його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на нього та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування.

На підставі ст.ст. 16, 202, 218, 220, 328, 334, 377, 657 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 76,81, 211, 206, 258, 259, 294, 315, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме укладання між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 як покупцем і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як продавцем, договору купівлі-продажу від 05.05.2017 року за ціною 40000 гривень 00 копійок житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та земельними ділянками загальною площею 0,46 га в тому числі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,21 га для ведення особистого господарства по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право на земельну ділянку загальною площею 0,46 га, в тому числі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,21 га для ведення особистого господарства по АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Оратівський районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

СУДДЯ О.М. Слісарчук