Справа № 344/2707/18
Провадження № 2/344/2445/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островського Л.Є.,

секретаря c/з: Гули Р.М.,

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

У позовній заяві зазначено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи бажання позивача виїхати за межі України із дитиною для оздоровлення та культурного розвитку, просить дати згоду на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки без згоди батька.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі та просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не прибув, його представник за договором адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Суд, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги , об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у позивача та відповідача в період шлюбу народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією Свідоцтва про народження (а.с.10).

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Ця конституційна норма конкретизується главою 15 «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» Сімейного кодексу України.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і в нормах міжнародного права. Так, Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Відповідно до ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (з наступними змінами та доповненнями), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Згідно матеріалів справи встановлено, що метою даного виїзду є оздоровлення та культурний розвиток доньки до Єгипту, Туреччини, Республіки Польщі, інших країн Шенгенської угоди та США. Позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини.

Відповідно до ст.1,2 закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що виїзд дитини за кордон на відпочинок та оздоровлення, не порушує прав батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги про надання дозволу ОСОБА_5 на вивіз дитини за кордон без згоди батька, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 313 ЦК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України» та керуючись ст.ст. 12, 141, 259,263-265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задоволити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд (вивезення) ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 до Єгипту, Туреччини,Республіки Польщі та інших країн Шенгенської угоди, в період з 24 лютого 2018 року по 17 грудня 2018 року, без згоди батька - ОСОБА_4 у супроводі матері, ОСОБА_3, на загальний строк не більше дев'яносто днів, дозвіл на тимчасовий виїзд (вивезення) ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 до Сполучених Штатів Америки в період з 01 червня 2018 року по 30 серпня 2018 року, без згоди батька - ОСОБА_4, у супроводі працівників авіакомпанії Люфтганза (Lufthansa), а також дозвіл на виготовлення всіх необхідних документів для поїздок за кордон, в тому числі на виготовлення та одержання віз, на подання біометричних даних (зняття біометричних даних), відбитків пальців та цифрових фотографій у процедурі отримання візи, без згоди батька - ОСОБА_4, з метою оздоровлення, відпочинку та навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати за розгляд цивільної справи, в тому числі сплачений судовий збір в сумі- 704 гривень 80 копійок та витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 800 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Островський Л.Є.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2018 року.