Справа № 310/688/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в якому зазначила, що між нею та відповідачем 22.07.2006 року укладено договір №277 про надання послуг холодного водопостачання. 03.08.2016 року ФОП ОСОБА_2 без попередження відключив постачання холодної води в її квартиру, чим порушив п.п. 15,20 договору. У неї відсутня заборгованість за споживану воду. Зі сторони відповідача жодних нарікань, претензій не було. Відповідач залишив її без води в сорокаградусну жару, не дивлячись на її літній вік та захворювання. Через відсутність води чотири качки вартістю 110 грн. кожна на загальну суму 440 грн. та вісім курей вартістю 90 грн. кожна на загальну суму 720 грн. загинули. У неї не було можливості помитися, випрати білизну, приготувати їжу. Воду в бідонах їй привозила дочка та внук і вона змушена була економити воду. У звязку з відключенням водопостачання вона зверталася до депутата сільської ради, голови сільської ради с. Азовське, в Бердянську міжрайонну прокуратуру, до ФОП ОСОБА_2, а також була на особистому прийомі у голови Бердянської державної районної адміністрації. 13.09.2016 року водопостачання було поновлено і в неї появилась можливість користуватися водою. Через відсутність централізованого водопостачання вона змушена була здійснити ремонт басейна для води за 400 грн. та завезти в нього води вартістю 400 грн. На доставку води з міста автотранспортом вона витратила ще 400 грн. Крім того, вона потратила 16 грн. 80 коп. на відправку рекомендованих листів. Таким чином, загальні матеріальні втрати з вини відповідача складають 2376 грн. 80 коп. Крім матеріальних втрат їй спричинено моральні страждання, душевні переживання, незручності в побутових умовах. Враховуючи вік, гіпертонічну хворобу та ішемічну хворобу серця, вона змушена була приймати додаткові препарати, страждала безсонням, не приймала їжу, плакала. Почувала себе пригнобленою та скривдженою, нервувала. Моральну шкоду оцінила в 20 000 грн. Просила стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2376,8 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди.

У судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності.

Представники позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. У письмових запереченнях вважав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач обґрунтовує свої позовні вимоги припущеннями і не підтверджує доказами відсутність в неї води на протязі тривалого часу. Позивач не є власником або орендарем земельної ділянки та будинку АДРЕСА_1. Мало місце незаконне підключення до центрального водопроводу за адресою АДРЕСА_2 та виникнення аварійної ситуації. Водопостачання для ліквідації аварійної ситуації було припинено за заявою позивача на два дні. Витрати, повязані з відключенням і можливою ліквідацією пристроїв (споруд), які самовільно зведені і приєднані до систем центрального водопостачання та водовідведення, підлягають відключенню від цих систем, оплачуються їх власниками. Позивачем матеріальні та моральні збитки нічим не підтверджені. Жодної свійської худоби, курей, тощо у позивача не було, на відповідному обліку в реєстрі не значиться, що виключає відшкодування збитків. Необґрунтованість позовним вимог підтверджується листом Азовської сільської ради №С-27/01-31 від 08.05.2017 року, актом головного спеціаліста ГУ Держпродспоживслужби у Запорізькій області від 15.11.2017 року.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Із копії паспорта ОСОБА_1, копії довіреності від 22.03.2016 року вбачається, що її місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6).

Постановою Верховної Ради України на підставі ЗУ Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» село Луначарське Бердянського району Запорізької області перейменоване в с. Азовське. У звязку з зазначеним також перейменовано вул. Леніна на вул. Центральну в с. Азовське Бердянського району.

Судом встановлено, що 22.07.2006 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено договір про надання послуг з центрального постачання холодної води (а.с.9-10).

На підтвердження користування послугами ФОП ОСОБА_2 позивач надала суду розрахункову книжку по оплаті за водопостачання по вул. Леніна,102 в с. Луначарське Бердянського району Запорізької області (а.с.11).

На підтвердження факту відключення 03 серпня 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 водопостачання позивач надала акт від 04.08.2016 року (а.с.83), але суд не може взяти його до уваги, оскільки особи, які цей акт підписали не встановлені за документами, що посвідчують їх особи, а їх підписи жодним чином не посвідчені. Клопотання про допит цих осіб в якості свідків позивачем не заявлялось. Крім того, суд вважає, що цей акт не може підтверджувати відключення водопостачання 03.08.2016 року, оскільки актом можуть підтверджуватися обставини, які встановлені на момент його складання та в присутності осіб, які його підписали, але із зазначеного акту вбачається, що він складений 04.08.2016 року, хоча в ньому відображені події, які відбулись до дати його складання.

Також не встановлено особи та не посвідчено підписи осіб, які склали акт про відновлення водопостачання 13.09.2016 року, тому він не може підтверджувати викладені в ньому обставини.

Разом з тим, позивачем надано суду інші докази, які дозволяють прийти до висновку про те, що дійсно 03.08.2016 року мало місце відключення водопостачання до житлового будинку по вул. Центральна,26 в с. Азовське Бердянського району Запорізької області.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 03 серпня 2016 року ФОП ОСОБА_2 відключив водопостачання до житлового будинку по вул. Центральній,26 в с. Азовське Бердянського району Запорізької області, в якому проживає ОСОБА_1.

Факт відключення водопостачання та його відсутність до осені 2016 року також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4, який зазначив, що в звязку з відсутністю водопостачання до житлового будинку в с. Луначарське Бердянського району, в якому проживає ОСОБА_1, осінню 2016 року він ремонтував басейн, а пізніше завозив воду. Бачив, що в дворі був перекритий водопровід і вода в домоволодіння не надходила. Припустив, що перекриття відбулося в звязку з поривом водопроводу, але сам при цьому присутнім не був і стверджувати цю обставину не може.

Відключення домоволодіння від водопостачання у серпні 2016 року також свідчить акт від 26.09.2016 року в якому зазначено, що у серпні 2016 року ФОП ОСОБА_2 було перекрито водопостачання домоволодіння ОСОБА_1 (а.с.42).

Факт відключення від водопостачання житлового будинку по вул. Центральній,26 в с. Азовське Бердянського району Запорізької області 03.08.2016 року також підтверджується зверненнями з цього приводу ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 (а.с.12,13), а також до голови Бердянської РДА (а.с.14), Бердянської міжрайонної прокуратури (а.с.16) та до Азовської сільської ради (а.с.18-19,70,71).

Таким чином, судом встановлено, що з 03.08.2016 року до вересня 2016 року водопостачання домоволодіння де проживає позивач не здійснювалось.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на відключення ним на два дні водопостачання до житлового будинку №26 в с. Луначарське Бердянського району в звязку з необхідністю ліквідації аварії на водопроводі, але не надав суду докази існування такої станом на 03 серпня 2016 року. Крім того, відповідав зазначав, про самовільне приєднання домоволодіння по вул. Центральній,26 в с. Азовське Бердянського району Запорізької області до системи централізованого водопостачання та водовідведення, але не надав доказів цього.

Відповідач посилався на лист Азовської сільської ради від 08.05.2017 року, яким, на його думку, спростовується факт відключення ним від водопостачання житлового будинку по вул. Центральній,26, але суд не може з цим погодитися, оскільки комісією встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не припиняв водопостачання до точки розподілу, водопровідного вводу та межі балансової належності. В акті відсутні відомості про стан водопостачання від точки розподілу, тобто від місця передачі послуги від ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Також не зазначено чи стосується ця обставина події серпня 2016 року, так як комісією сільської ради було здійснено виїзд з метою встановлення відсутності/наявності водопостачання до житлового будинку 03.05.2017 року.

Відповідач надав суду акт на пломбіровку центрального крана АДРЕСА_3 від 29.09.2016 року в звязку з поривом водопроводу в дворі домоволодіння (а.с.45). Також актом від 15.11.2017 року встановлено, що 29.09.2016 року мало місце опломбування центрального крану за адресою ОСОБА_1 на підставі заяви останньої в звязку з поривом водопровідної труби (а.с.121-122). Зазначені обставини не мають жодного значення при вирішенні спору, оскільки вони не стосуються періоду відключення водопостачання за який предявлено позов ОСОБА_5

Законами України «Про питну воду та питне водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено право відключення споживача від системи водопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пункт 4.3. зазначених правил передбачає, що забороняється будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів). Разом з тим, відключення споживача від водопостачання у випадку самовільного приєднання або аварії не також передбачено.

Таким чином, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 в порушення ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України та договору про надання послуг з центрального постачання холодної води від 22.07.2006 року безпідставно відключив з 03.08.2016 року по вересень 2016 року водопостачання квартири АДРЕСА_4, якою користується ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Звертаючись з позовом до суду позивач надала акт від 05.08.2016 року про те, що через відсутність води загинули кури та качки, але особи, які цей акт підписали не встановлені за документами, що посвідчують особу, а їх підписи не посвідчені (а.с.85).

Загибель вісім курей та чотирьох качок підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_3 Зазначений свідок також пояснив суду, що кури та качки загинули через відсутність води, але суду не надано доказів, які підтверджують, що свідок володіє спеціальними знаннями і може визначити причину їх смерті.

Інших доказів, які би підтверджували, що кури та качки померли саме внаслідок відсутності води, а не з інших причин суду не надано.

За таких обставин позивачем не доведено, що саме внаслідок винних дій відповідача наступили вказані збитки.

Крім того, слід зауважити, що позивачем надано суду довідку від 19.09.2017 року Підліткового обєднаного зоологічного клубу «Неон» Бердянської міської ради про вартість живої птиці, в якій зазначено, що вартість однієї куриці - 90 грн., а вартість однієї качки - 110 грн. (а.с.159), але суду не надано доказів, що видом діяльності зазначеної організації є оцінка майна, або наявність у ПОЗК «Неон» фахівців, які мають спеціальні знання для оцінки вартості живої птиці.

Аналізуючи в сукупності всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено загибель курей та качок саме через відсутність води та їх вартість.

З огляду на викладене підстави для стягнення вартості чотирьох качок по 110 грн. кожна та вісім курок по 90 грн. кожна на загальну суму 1160 грн. відсутні.

Позивач просила також стягнути з відповідача 400 грн. за ремонт басейну для води, 400 грн. за доставку води в басейн та 400 грн. за доставку води автотранспортом, але не довела спричинення їй цих збитків в розумінні ст. 22 ЦК України та саме відповідачем.

Разом з тим, судом встановлено, що в звязку з неправомірним відключенням ОСОБА_1 від водопостачання вона змушена була 08.08.2016 року та 22.08.2016 року направляти листи ФОП ОСОБА_2 з приводу припинення водопостачання (а.с.12,13), за доставку яких оплатила ПАТ «Укрпошта» 10 грн. (а.с.12) та 16,40 грн. (а.с.13). Розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що 16 грн. 80 коп. витрат на відправку рекомендованих листів ФОП ОСОБА_2 підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачем доведено спричинення майнової шкоди в зазначеному розмірі.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_2 протиправно припинив водопостачання ОСОБА_1 Зважаючи на це позивач змушена була звертатися до ФОП ОСОБА_2, Луначарської сільської ради, Бердянської місцевої прокуратури з метою відновлення порушеного права. Докладати додаткових зусиль для доставки та забезпечення зберігання води, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4

Судом також встановлено, що в звязку з відключенням водопостачання погіршився стан здоровя позивача, оскільки із запису в медичній карті від 09.08.2016 року видно, що ОСОБА_1 зверталась до лікаря з приводу погіршення стану здоровя в звязку з стресовою ситуацією, яка настала в звязку з відключенням водопостачання за місцем її проживання. Обстеженням встановлено, що артеріальний тиск у ОСОБА_1 складає 200/100 мм рт. ст. і їй призначено прийом ліків (а.с.81).

Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди суд бере до уваги те, що через неправомірні дії відповідача ОСОБА_1 була позбавлена можливості на протязі тривалого часу користуватися водою в літній місяць, у неї виникли побутові незручності, погіршився стан її здоровя. Крім того, суд враховує вік позивача, якій на момент відключення водопостачання виповнилося 85 років і необхідність докладати додаткових зусиль для забезпечення водопостачання з інших джерел, водозберігання та відновлення порушеного права

Суд вважає, що виходячи з встановлених обставин, засад розумності, виваженості та справедливості позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 212-125, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 22 ч. 2, 1166 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 грн. 40 коп. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 1280 грн. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 13 квітня 2018 року.

Суддя