АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3144/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Під час провадження в суді першої інстанції представником позивача подано заяву про забезпечення позову, відповідно до вимог якої він просив накласти арешт на нежитлове приміщення, в тому числі горище (дах), буд. АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_2

Заяву обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а відповідачем вже вчиняються дії щодо відчуження вказаного приміщення, що підтверджується оголошеннями, які розміщені на Інтернет сайтах про продаж вказаного приміщення, що призведе до утруднення виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, за змістом, посилається на порушення норм процесуального права, оскільки вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів, просив скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту про відмову в задоволенні заяви.

Скаржник також зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники будинку, які є учасниками даного спору були присутні хоча б на одному із судових засідань та були обізнані у тому, що один із співвласників мав наміри арештувати нежитлове приміщення у буд. АДРЕСА_1. Таким чином, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно, яке як зазначає позивач належить у тому числі і 21 особі, позивач зобов'язаний був зазначити у заяві, як того вимагає ч. 2 ст. 151 ЦПК України, також інші відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема відобразити думки кожного із співвласників з приводу арешту даного приміщення та додати до заяви відповідні документи, що підтверджують думку кожного із співвласників будинку АДРЕСА_1.

Окрім цього, в апеляційній скарзі вказано, що вартість майна згідно заяви про забезпечення позову майже у десять разів більше аніж оцінені вимоги позивачем у позові щодо цього майна, що вказує на предметну та вартісну відмінність вимог позивача.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, представника ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 заявлено вимоги до ОСОБА_25 про витребування з чужого незаконного володіння нежитлове приміщення, в тому числі горище (дах), буд. АДРЕСА_1. Під час розгляду справи, районним судом проведено заміну первісного відповідача на належного власника спірного майна ОСОБА_2 (а.с.1,31, 32,148)

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України (в редакції на час прийняття судом оскаржуваної ухвали), забезпечення позову за заявою учасника справи допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Твердження апеляційної скарги про порушення оскаржуваною ухвалою прав інших осіб, у зв'язку з застосуванням відповідних заходів, та відсутність у доводах заяви думки кожного із співвласників з приводу арешту даного приміщення, з доданням до заяви відповідних документів, що підтверджують думку кожного із співвласників будинку АДРЕСА_1, колегія суддів оцінює критично, остільки вказане не спростовує висновків суду першої інстанції про доцільність забезпечення позову та наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Окрім цього, суд враховує й зміст долученого до справи відзиву на апеляційну скаргу 3-х осіб по справі, співвласників нерухомого майна, відповідно до якого вказані особи вважають законною і обґрунтованою ухвалу районного суду про накладення арешту на нежитлове приміщення № 99, в тому числі горище (дах) будинку АДРЕСА_1 й у задоволенні апеляційної скарги просять відмовити (а.с.93-95).

Суд визнає необґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що нежитлове приміщення не є складовою даху (горища) будинку по АДРЕСА_1, остільки відповідно до листа № 109-00/ко-6321/2,3 Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, нежитлове приміщення в поверховому плані будинку відсутнє і є колишнім приміщенням горища зазначеного будинку (а.с.15).

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Враховуючи, що визначений ухвалою суду спосіб забезпечення позову є тимчасовою мірою, яка застосовується до вирішення спору по суті, а правомірність вимог позивача підлягає вирішенню за результатами розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги й залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: