АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5254/16-ц 22-ц/774/22/К/18 ПОСТАНОВА
12 квітня 2018 року м. Кривий Ріг
Справа № 215/5254/16-ц
Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Бондар Я.М.,
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Гладиш К.І.,
сторони справи :
позивач Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Розі в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року, постановлену суддею Науменко Я.О. у м. Кривому Розі,
У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" ( надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 18.01.2011 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 25.01.2015 року позичальник - ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.01.2015 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є дружина - ОСОБА_2. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, на день смерті у боржника ОСОБА_3 утворилась заборгованість у розмірі 15 440 грн. 04 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, як спадкоємця та судові витрати.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі спадкоємця.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В мотивування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги що відповідач не відмовилась від прийняття спадщини ОСОБА_3, оскільки заяву не подав, а тому вважається такою що прийняла її , оскільки на час смерті проживала разом зі спадкодавцем.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції неодноразово надсилались судові повідомлення про виклик відповідача на зареєстровану у встановленому законом порядку, адресу її перебування ( а.с.32). Проте, кореспонденція повернута без вручення за сплином терміну зберігання. ( а.с.75,86,87,100). Судом також було скеровано судову повістку про вручення через житлово експлуатаційну організацію, однак, судовий запит не виконано. Отже, з урахуванням тривалого перебування справи у провадженні апеляційного суду та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як видно з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 18.01.2011 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. (а.с.6). Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» строк дії картки встановний до 07/2016р ( а.с.79).

Із свідоцтва про смерть, виданого 27.01.2015 року встановлено, що 25.01.2015 року позичальник, ОСОБА_3 помер (а.с.33).

Згідно матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 за життя ОСОБА_3 перебувала із ним у шлюбі та була зареєстрована та проживала із ним за однією адресою, що підтверджується відомостями, що місяться у її паспорті та паспорті боржника ( а.с.31,32).

Станом на дату смерті, заборгованість за позичальником ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором № б/н від 18.01.2011 року становить 15 440,04 грн., яка складається з наступного: 7 720,02 грн. - заборгованість за кредитом; 7 720,02 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.4-5).

ПАТ КБ «Приват Банк» 09 лютого 2016 року направив претензію кредитора до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори в якій позивач просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_3 включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. ( а.с.34).

З відповіді нотаріальної контори від 26 лютого 2016 року видно, що за претензією ПАТ КБ «ПриватБанк» заведена спадкова справа, свідоцтво про справо на спадщину на час звернення не видавалось (а.с.37).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог, не наданням доказів наявності спадкового майна, яке було прийнято відповідачем після смерті ОСОБА_3 та його розмір, а також коло спадкоємців, що прийняли спадщину.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм видно, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Як видно з копії спадкової справи, яка була витребувана судом апеляційної інстанції, спадкова справа після померлого 25.01.2015 року ОСОБА_3 заведено на підставі заяви кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк». На час реєстрції спадкової справи у спадковому реєстрі спадкоємці із заявою про прийняття спадщини та ( або ) видачі свідоцтва про прийняття спадщини не зверталися ( а.с.90-98).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України.

Вимога може бути предявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Зявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобовязаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Нотаріальна контора повідомили ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність заяви спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_3 При їх наявності буде повідомлено та доведено до відома спадкоємців наявність у спадкодавця зобовязань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» ( а.с.85)

Відповідач ОСОБА_2 була дружиною за життя ОСОБА_3., зареєстрована разом із ним за однією адресою, що підтверджується записами у їх паспортах. Тобто відповідно до положення ч. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги ( а.с. 31,32).

Відомості про додання заяви відповідача про відмову від спадщини у матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 помер 25 січня 2015 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємців померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса у лютому 2016 року, строк дії кредитного договору, відповідає строку дії картки до липня 2016 року на час смерті спадкодавця не закінчився, отже позивачем дотримано строки встановлені ст.1281 ЦК України.

Тому вимоги кредитора до спадкоємців, є обґрунтованими, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Колегією суддів перевірено наданий позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_3, однак повністю, із ним погодитися неможна.

Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на час смерті позичальника 25 січня 2015 року існувала заборгованість за кредитним договором у розмірі 7952,45 грн. та поточна заборгованість за відсотками 0,00 грн. Після смерті позичальника було здійснено погашення кредитної заборгованості на загальну суму 232,43 грн. Тому, заборгованість за кредитним договором, що підлягає стягненню зі спадкоємця буде становити 7720,02 грн.

Ураховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, на підставі положення ст.1278 ЦК України, заяву про відмову від спадщини не подала, на час смерті проживала разом зі спадкодавцем, була його дружиною, вважається такою, що прийняла спадщину. Тому, з неї на користь позивача підлягає стягненню боргові зобовязань спадкодавця в межах вартості успадкованого майна.

Посилання суду першої інстанції про недоведеність позивачем обсягу спадкової маси не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Небажання спадкоємців повідомити кредитора про обсяг успадкованої маси, що відповідно із вимогами ст. 1282 ЦК України є їх обовязком, не може бути підставою для відмови в захисті порушених прав.

Згідно вимог ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено із порушення вимог матеріального права, тому підлягає скасуванню на підставі положення п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягненню зі спадкоємця ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором спадкодавця ОСОБА_3 у розмірі 7720,02 грн., в межах вартості успадкованого майна.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом та при поданні апеляційної скарги позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачував судовий збір у загальному розмірі 2893грн. У звязку із задоволенням позовних вимог частково, з відповідача стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 1446,50 грн., згідно розрахунку ( 2893х7720/15440)

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, як зі спадкоємця ОСОБА_3,який помер 25 січня 2015 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 січня 2011 року у розмірі 7720,02 грн. в межах вартості успадкованого майна та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1446,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 12 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: