Справа № 474/262/18
Провадження № 4-с/474/5/18
УХВАЛА

Іменем України

17.04.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

скаржника ОСОБА_1

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження, зацікавлена особа Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, -

встановив:

30.03.2018р. до суду надійшла скарга ОСОБА_1 (далі - скаржник), в якій останній просить визнати неправомірно винесеною та скасувати постанову державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області ОСОБА_2 (далі - державний виконавець) від 15.03.2018р. про відкриття виконавчого провадження № 55984493 з примусового виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015р. по справі № 474/1232/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, який розташований по вул. Чкалова, 31, смт. Врадіївка за договором іпотеки № 75 від 16.01.2009р. шляхом його продажу на публічних торгах на підставі виконавчого листа № 474/1232/14-ц виданого 03.11.2016р. Врадіївським районним судом Миколаївської області.

Скарга обґрунтована тим, що оспорювана постанова винесена державним виконавцем з суттєвим порушенням приписів ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, а саме без урахування обставин, що свідчать про пропуск стягувачем строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник посилається на факти встановленні в судових рішеннях у справі № 474/830/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № 52856983.

05.04.2018р. Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України (далі - стягувач) подало до суду відзив на скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарги, зазначаючи про необґрунтованість та безпідставність вимог скарги, оскільки державний виконавець Павленко А.В. виносячи постанову від 15.03.2018р. про відкриття виконавчого провадження № 55984493 діяла в межах своїх повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства. Стягувач у відзиві також зазначає про зловживання скаржником своїми процесуальними правами щодо подачі безпідставної та необґрунтованої скарги на дії державного виконавця з метою затягування та перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Скаржник в судовому засіданні підтримав вимоги скарги з підстав зазначених в останній та просив її задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Державний виконавець Павленко А.В. в судове засідання не з'явилася, однак 04.04.2018р. та 17.04.2018р. головний державний виконавець Назаренко Ю.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за відсутності представників відділу ДВС.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223 та 450 ЦПК України, враховуючи закінчення процесуального строку розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника стягувача та державного виконавця за наявними у справі матеріалами.

Заслухав пояснення скаржника, дослідив матеріали скарги та виконавчого провадження судом встановлено наступне.

Відповідно до приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов'язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів.

Так, зокрема ч. 1 ст. 81 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 74 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон) передбачено право сторін, інших учасників та осіб на оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2016р. Врадіївським районним судом Миколаївської області на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015р. у справі № 474/1232/14-ц видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, який розташований по вул. Чкалова, 31, смт. Врадіївка за договором іпотеки № 75 від 16.01.2009р. шляхом його продажу на публічних торгах.

15.03.2018р. державним виконавцем, за заявою стягувача № 112.20-16/14721/2018-141вих від 23.02.2018р., зареєстрованої в відділі ДВС за № 942 від 14.03.2018р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55984493 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Крім того судом встановлено, що 26.12.2017р. Врадіївським районним судом Миколаївської області постановлено ухвалу у справі № 474/1019/17, якою задоволено заяву ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк про визнання поважними причин пропуску строку та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1

Так, зокрема вищевказаною ухвалою визнано поважними причини пропуску строку предявлення до виконання виконавчого листа виданого Врадіївським районним судом 03.11.2016р. у цивільній справі № 474/1232/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок по вул. Чкалова, 31, смт. Врадіївка Миколаївської області, а також поновлено строк пред'явлення останнього до виконання.

Водночас, враховуючи приписи ч. 9 ст. 83 ЦПК України, суд не бере до уваги докази щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та оскарження дій державного виконавця Павленко А.В., в тому числі до начальника відділу ДВС, подані скаржником через канцелярію суду 04.04.2018р., оскільки заява про долучення доказів не містить підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, та під час судового розгляду таке підтвердження не надано скаржником, при чому судом не встановлено, що вказані докази є у стягувача або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З огляду на встановленні, під час судового розгляду обставини, слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 4 Закону передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Водночас, згідно ч. 6 ст. 12 Закону, стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч.ч. 1 та 4 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Частинами 1 та 2 ст. 273 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ухвала Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.12.2017р. у справі № 474/1019/17 не оскаржена в порядку визначеному ЦПК України та набрала законної сили 11.01.2018р., що підтверджується копією останньої та довідками керівника апарату Врадіївського районного суду Миколаївської області № 04-30/152/18 від 03.04.2018р. та № 04-30/179/18 від 17.04.2018р.

Отже, оскільки судом поновлено стягувачу строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого 03.11.2016р. Врадіївським районним судом Миколаївської області, на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015р. у справі № 474/1232/14-ц, про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, який розташований по вул. Чкалова, 31, смт. Врадіївка за договором іпотеки № 75 від 16.01.2009р. шляхом його продажу на публічних торгах, а відтак державний виконавець виносячи оспорювану постанову діяла в межах своїх повноважень та відповідно до приписів Закону України Про виконавче провадження.

Щодо посилання скаржника на факти встановленні в ухвалі Врадіївського районного суду Миколаївської області від 31.03.2017р. у справі № 474/830/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження № 52856983, слід зазначити наступне.

Вищевказаною ухвалою визнано неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 10.11.2016р. про відкриття виконавчого провадження № 52856983 з примусового виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015р. у справі № 474/1232/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Державний ощадний банк України 243 грн. 60 коп. судового збору на підставі виконавчого листа, виданого 03.11.2016р. Врадіївським районним судом Миколаївської області, та як наслідок скасовано вказану постанову, у зв'язку з порушенням державним виконавцем приписів Закону України Про виконавче провадження з огляду на пропуск стягувачем строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Отже в ухвалі від 31.03.2017р. Врадіївським районним судом Миколаївської області встановлювалися обставини щодо примусового виконання виконавчого листа виданого на примусове виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015р. у справі № 474/1232/14-ц про стягнення з скаржника судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а не виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виконання якого є предметом розгляду в даній справі, а відтак правила ч. 4 ст. 82 ЦПК України щодо звільнення від доказування, в даному випадку, не можуть застосовуватися.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного слідує, що скарга на постанову державного виконався від 15.03.2018р. про відкриття виконавчого провадження № 55984493 є безпідставною, необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 259, 260, 273, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області ОСОБА_2 від 15.03.2018р. про відкриття виконавчого провадження № 55984493 з примусового виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28.05.2015р. по справі № 474/1232/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, який розташований по вул. Чкалова, 31, смт. Врадіївка за договором іпотеки № 75 від 16.01.2009р. шляхом його продажу на публічних торгах на підставі виконавчого листа № 474/1232/14-ц, виданого 03.11.2016р. Врадіївським районним судом Миколаївської області, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол