Справа №639/9023/14-ц
Провадження №2/639/9/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/9023/14-ц за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість, яка складає 27 598, 52 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.06.2013 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № НОМЕР_1. Згідно з кредитним договором Банк надав відповідачу кредит у сумі 24 800, 00 грн.

24 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н.

Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором № НОМЕР_1 від 01.06.2013 року.

Представник позивача вказує, що банк свої зобовязання, передбачені договором, виконав у повному обсязі.

В свою чергу відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не вносить грошові кошти в рахунок погашення кредиту, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 01.08.2014 року складає 27 598, 52 грн., у зв'язку з вищевикладеним представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено до розгляду СВ Ленінського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області кримінального провадження №0002887 за заявою ОСОБА_2 за ст.190 ч.2 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харковавід 22 червня 2017 року відновлено провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів - задоволено частково.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» оригінал договору про надання споживчого кредити № НОМЕР_1 від 01 червня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про призначення судово-технічної експертизи задоволено.

Призначено у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором судово-технічну експертизу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2018 року поновлено провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 06.02.2017 року, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та її представник ОСОБА_3, який діє на підставі Витягу з Договору про надання правової допомоги від 06.10.2017 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач звернулась до фірми з установки вікон, де їй запропонували оформити кредит на вказану послугу. До банківської установи вона не ходила, усі документи нею були підписані в приміщенні фірми, гроші на руки вона не отримувала, їх повинні були перевести на рахунок фірми. Вікна їй так і не були установлені. З приводу вказаного факту порушено кримінальне провадження за ознаками шахрайства. Тому відповідач вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що 01 червня 2013 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до ФОП ОСОБА_5, магазин «Вікна King Dom» з наміром укласти договір про надання послуг з заміни вікон. Вказаний договір, як зазначила в судовому засіданні відповідач, був укладений, були проведені заміри. В рахунок оплати послуг їй запропонували укласти кредитний договір.

Судом було встановлено, що 01 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № НОМЕР_1. (а.с. 4-5, 6, 7)

Відповідно до п. 1.2.1. вказаного договору для придбання товару банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати інші умови Договору.

Згідно п. 1.2.2. договору, з метою контролю за цільовим використанням кредиту, банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг.

Відповідно до п. 1.1. договору загальна сума кредиту складає 24 800, 00 грн., з яких на придбання товару у продавця 20 000, 00 грн., на придбання послуг зі страхування у продавця 4 800, 00 грн. Кредит надається на 24 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 0, 01 % річних.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що при укладанні договору на заміну вікон вона не підписувала вказаний кредитний договір, до банку вона не ходила, а лише у грудні 2013 року їй зателефонували з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та попросили її приїхати та підписати документи. Вказані документи вона підписала, хоча там і була зазначена дата 01.06.2013 року.

У звязку з вищевикладеним відповідачем було заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи, на вирішення експертів якої вона просила поставити наступні питання:

Чи виконаний рукописний текст: «01.06.2013 ОСОБА_6П.» та підпис праворуч від цього рукописного тексту поряд з прізвищем «ОСОБА_6П.», розташовані в нижній частині сторінки 1 договору № про надання споживчого кредиту від 01.06.2013 року,- у той час, яким датований договір № про надання споживчого кредиту від 01.06.2013 року?

У який період часу був виконаний зазначений у пункті 1 рукописний текст та підпис, розташовані в нижній частині сторінки 1 договору № про надання споживчого кредиту від 01.06.2013 року?

Чи виконано два підписи на підкреслених частинах строк над печатним текстом «Підпис Позичальника» у нижній частині сторінки 4 договору № про надання споживчого кредиту від 01.06.2013 року,- у той час, яким датований договір № про надання споживчого кредиту від 01.06.2013 року ?

У який період часу було виконано зазначені у пункті 3 два підписи, розташовані на підкреслених частинах строк над печатним текстом «Підпис Позичальника» у нижній частині сторінки 4 договору № про надання споживчого кредиту від 01.06.2013 року?

Однак вказана експертиза по справі так проведена і не була у звязку з тим, що відповідачем не було надано експерту додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та не було проведено її оплату.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що судово-технічна експертиза по цивільній справі проведена не була, відповідачем не було надано жодних інших належних та допустимих доказів того, що кредитний договір був підписаний нею не у день укладання, а у інший, суд приходить до висновку, що кредитний договір № НОМЕР_1 був укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 саме 01 червня 2013 року.

Відповідач пояснила в судовому засіданні, що нові вікна їй так встановлені і не були, гроші на руки вона не отримувала, вони були переведені на рахунок ФОП ОСОБА_5 З приводу вказаного факту 10.11.2014 року було відкрито кримінальне провадження № 0002987. (а.с. 31)

Як вбачається з п. 1.2.2. кредитного договору № НОМЕР_1 від 01 червня 2013 року, з метою контролю за цільовим використанням кредиту, банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг, а саме на рахунок ФОП ОСОБА_5

Отже, суд приходить до висновку, що Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було виконано його зобовязання за кредитним договором № НОМЕР_1 від 01 червня 2013 року в повному обсязі.

24 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (фактор) було укладено договір факторингу № 24/03/2014. (а.с. 8-11)

Згідно з п. 1.1. вищевказаного договору клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

Як вбачається з Витягу з Додатку 1 до Договору факторингу від 24.03.2014 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № НОМЕР_1 у розмірі 27 598, 52 грн. (а.с. 12)

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Стаття 514 ЦК України вказує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № НОМЕР_1 у розмірі 27 598, 52 грн.

Враховуючи все вище викладене, судом в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 01.08.2014 року відповідач має прострочену заборгованість, яка становить 27 598, 52 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 24 800, 00 грн.; заборгованість за відсотками 2, 00 грн., заборгованість за РО 2 796, 52 грн. (а.с. 18, 19)

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 629, 631, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( ідентифікаційний код: 36789421, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д) заборгованість за кредитним договором № від 01.06.2013 року в сумі 27 598,52 грн. (двадцять сім тисяч пятсот девяносто вісім гривень 52 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( ідентифікаційний код: 36789421, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д) судовий збір у сумі 276,00 грн. (двісті сімдесят шість гривень).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.04.2018 року.

Суддя В.В. Труханович