Справа № 359/7163/16-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/867/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 49 19.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року з нього на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з 24 листопада 2014 року до 23 листопада 2017 року. Однак 17 вересня 2015 року у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 Дружина позивача ОСОБА_4 доглядає за дитиною, тому вона позбавлена можливості влаштуватись на роботу. Ці обставини свідчать про зміну сімейного та матеріального стану ОСОБА_2 Крім того, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 травня 2013 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2013 року до 23 листопада 2029 року. Тому ОСОБА_2 просив суд зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_3, визначений заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року, з 1/4 до 1/12 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів на утримання ОСОБА_3, визначений заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до 23 листопада 2017 року.

У задоволенні позову в частині зменшення розміру аліментів до 1/12 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача відмовити.

Зобовязано Бориспільське управління Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_2 частину судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп., сплаченого згідно квитанції №N15H239197 від 09 вересня 2016 року.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_2, частково не погоджуючись з даним рішенням, також подав апеляційну скаргу, в якій, посилається на порушення норм матеріального та процесуально права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні позивача перебувають чотири особи: ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5, ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6, а отже дані обставини свідчать про зміну не тільки сімейного, але й матеріального стану позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року (а.с.4-5) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з 24 листопада 2014 року до 23 листопада 2017 року.

Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БК №455771 від 23 вересня 2015 року (а.с.9). Станом на день розгляду цивільної справі дитина не досягла навіть трирічного віку та потребує постійного стороннього догляду, який забезпечується дружиною позивача - ОСОБА_4 Ця обставина обєктивно перешкоджає їй влаштуватись на роботу та отримувати самостійний заробіток.

Відповідно до довідки РСП «Київцентраеро» №781 від 06 червня 2017 року (а.с.105) та довідки Бориспільського обєднаного УПФУ Київської області №5451 від 11 травня 2017 року (а.с.92) вбачається, що ОСОБА_2 працює в РСП «Київцентраеро» та щомісячно отримує заробітну плату в значному розмірі. Крім того, додатково він отримує пенсію в розмірі 6 191 грн. Водночас, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 травня 2013 року (а.с.6) вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2013 року до 23 листопада 2029 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що до народження ОСОБА_5 на утриманні позивача перебували лише дві особи: ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6 Після народження другого сина на утримання ОСОБА_2 перебуває вже чотири особи: ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5, ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6 Аналіз цих обставин переконливо свідчить про зміну не тільки сімейного, але й матеріального стану позивача.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку щодо допустимості зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3, визначений заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року, з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що аліменти в розмірі 1/12 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 не забезпечать достатнього та належного утримання ОСОБА_3 Тому підстави для зменшення розміру аліментів до такої незначної частки відсутні.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням як матеріального, так і процесуального права, проте дана апеляційна скарга не містить жодних доводів на підтвердження даних посилань.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що позивач фактично володіє автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», зареєстрованим за його дружиною ОСОБА_4, а також 29.02.2016 року отримав у приватну власність садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, що свідчить, на думку ОСОБА_3, про беззаперечне покращення матеріального стану ОСОБА_2 та вважає, що суд не надав належної юридичної оцінки доказам по справі.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними доводами апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції було надано належну оцінку даним обставинам та вони жодним чином не свідчать про беззаперечне покращення матеріального стану позивача.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів щодо спростування висновків суду про законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення. Колегія суддів не вбачає інших підстав для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 7, 374, 375, 376 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_7