Справа №766/882/18
Пров. №2/766/4680/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод", третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Херсонський об`єднаний міський військовий комісаріат, про стягнення середнього заробітку за час перебування на військовій службі,
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод", в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток у виді компенсації за період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 30.05.2016 року по 12.09.2017 року, розраховану на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 року №100.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 14.04.2015 року працював на ТОВ "Механічний завод". Останньою його посадою була посада водія навантажувача 3-го розряду металургійного цеху. Відповідно до наказу №74-к від 23.05.2016 року позивача звільнено з роботи у зв`язку з призивом на проходження строкової військової служби. Однак з моменту призову на строкову військову службу позивачу за місцем роботи не виплачувався середній заробіток і не зберігалося за ним місце роботи. Позивач звернувся до ТОВ "Механічний завод" із заявою про скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі, на яку отримав відмову, що змусило його звернутись до суду з позовом.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву та пояснив, що пільги та гарантії передбачені ст. 119 КЗпП України розповсюджуються на працівників, які були призвані на військову службу під час мобілізації. На дату призову відповідача не була оголошена і не проводилась мобілізація військовослужбовців, тому збереження гарантій визначених ст. 119 КЗпП України не передбачається.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду а наступне. Судом встановлено, що позивач з 14.04.2015 року був прийнятий на посаду водія навантажувача 3 розряду в металургійний цех в ТОВ "Механічний завод" наказом №67-к від 14.04.2015 року. Наказом №74-к від 23.05.2016 року позивач був звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із призовом на військову службу за його власноруч написаною заявою.
Наказом про звільнення передбачено виплату позивачу вихідної допомоги в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 44 КЗпП.
За поясненнями позивача при звільненні з ним було проведено повний розрахунок, претензій з цього приводу до відповідача він не має.
ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу 30.05.2016 року, що підтверджено копією військового квитка.
Згідно з п. 3 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: призив або вступ працівника або власника фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігається місце роботи, посада відповідно до частин 3 та 4 ст. 119 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб -підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
ЗУ "Про військовий обов'язок і військову службу" визначено поняття військова служба та її види. Відповідно до ст.2, ч.6 вказаного Закону видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Аналіз вказаної норми закону дозволяє зробити висновок про те, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації є різними видами військової служби.
Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Указом Президента України від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію" (далі-Указ), який затверджено ЗУ "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 15.01.2015 року, з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України постановлено: "Оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 днів із дня набрання чинності цим Указом." З Указу вбачається, що ним встановлюється період проведення мобілізації, тобто вона почалась 20.01.2015 року та закінчилася 22.08.2015 року. В подальшому інших Указів Президента України про мобілізацію не підписувалось та не оприлюднювалось.
На думку суду, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку в період проходження військової строкової служби з 30.05.2016 року по 12.09.2017 року задоволенню не підлягають, оскільки він був звільнений наказом від 23.05.2016 року за його власною заявою, винесеним згідно діючого на той час законодавства, вказаний наказ позивач до суду не оскаржував, мобілізація військовослужбовців на дату призову відповідача не була оголошувалась, вимог про поновлення на роботі позивач не заявляв.

Керуючись ст.ст. ст. 4, 21, 36, 119 КЗпП України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяД. В. Гаврилов