Справа № 199/2476/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:головуючого судді Руденко В.В.,при секретарі Куземі О.Г., за участі боржника ОСОБА_1, державного виконавця Божко Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,заінтересована особа - стягувач: ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Боржник звернулпсь до суду зі скаргою на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в частині винесення акту державного виконавця від 16.12.2017 року та постанови про накладення штрафу від 18.12.2017 року та просила визнати незаконними та скасувати вказаний акт та постанову, а також зобовязати державного виконавця попереджати її за день до свого приїзду.

В обґрунтуванні заявлених вимог посилається на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 03.07.2017 року ОСОБА_3 встановлені дні зустрічей із малолітнім сином - ОСОБА_4, а також зобовязаноОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з дитиною. Також зазначеним рішенням встановлені дні побачень ОСОБА_3 з сином, кожну першу та третю суботу і неділю місяця у період часу з 9.00 до 12.00, у присутності матері.

Боржник зазначає, що 03 січня 2018 року родичі передали їй поштове відправлення від виконавчої служби, у якому була постанова про накладання штрафу від 18.12.2017 року. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягають скасуванню, оскільки державний виконавець Божко Р.І. посилається на перешкоджання нею у виконанні судового рішення щодо побачень батька з сином без поважних причин, виконавчий лист № 2/199/1578/17 від 03.08.2017р. Проте, вона вважає, що зазначене у постанові від 18.12.2017 року не відповідає дійсності, та вона виконує рішення суду. Вона з сином, вийшла у призначений судом день та час, проте на місці нікого не було, ані державного виконавця, ані стягувана - ОСОБА_3 Побачивши дзвінок державного виконавця, вона йому передзвонили о 09.09 та він повідомив про невиконання рішення суду, що на її думку свідчить про упередженість державного виконавця. Після повідомлення про те, що державний виконавець складатиме акт вона дзвонила ОСОБА_2 та він не відповідав на дзвінки. Копія складеного акту їй надана не була. Своє запізнення обґрунтовує тим, що була з дитиною у лікаря.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_1 підтримала скаргу, надала пояснення, аналогічні викладеним у скарзі, просила суд задовольнити скаргу.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечував проти скарги, посилаючись на те, що оскаржувана постанова від 18.12.2017 року та акт від 16.12.2017 року постановлені із додержанням норм діючого законодавства. Не заперечував той факт, що дійсно боржником о 9.09 годин 16.12.2017 року йому було за телефоновано з проханням повернутись до її місця проживання для виконання рішення, проте, він відмовився.

Стягувач до суду не зявився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, надав письмові заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

За ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 зазначеного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 с т. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пунктів ст. 63 Закону За рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №54773291 від 22.09.2017 року на виконанні державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровській області ОСОБА_2 перебуває виконавчий лист №2/199/1578/17, виданий 03.08.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, яким зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1.

16.12.2017 року державним виконавцем Божко Р.І. в присутності стягувача ОСОБА_3 о 09:07 годин було складено акт про те, що виходом державного виконавця за адресою мешкання боржника ОСОБА_1 чиняться перешкоди ОСОБА_3 у спілкування з дитиною, боржник на дзвінки на мобільний телефон та у двері квартири не відреагувала , побачення батька з дитиною не відбулось.

18.12.2017 року державним виконавцем Божко Р.І. винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання без поважних причин боржником рішення суду.

Однак в судовому засіданні встановлено, що 16.12.2017 року ОСОБА_1 разом із сином відвідували лікаря через погане самопочуття дитини, та запізнились на визначений рішенням суду час побачення сина з батьком. Проте, після приїзду до місця проживання о 9.09 годин боржником було здійснено телефонний дзвінок держаному виконавцю з проханням повернутись та провести зустріч батька з дитиною та повідомлено причину запізнення. Зазначені обставини визнані сторонами в судовому засіданні та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд невиконання без поважних причин рішення суду боржником 16.12.2017 року не встановив, враховуючи, що йдеться про виконання рішення за участю малолітньої дитини, інтереси якої мають бути враховані при виконання рішення. Тому, з огляду на зазначене, вважає що дії державного виконавця в частині винесення постанови про накладення штрафу на боржника є такими, що не відповідають вимогам закону та постанова від 18.12.2017 року підлягає скасуванню.

В іншій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки акт державного виконавця від 16.12.2017 року було складено відповідно до дійсних обставин та з дотриманням вимог діючого законодавства, а боржником у скарзі не наведено мотивів його незаконності. Щодо вимог боржника про зобовязання державного виконавця попереджати боржника за день до свого приїзду, то вказані вимоги не мають будь-якого правового обґрунтування у скарзі, не передбачені законом, тому мають бути відхилені.

Судові витрати по справі стягненню не підлягають, оскільки не понесені сторонами.

Керуючись ст.ст. 259,447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,заінтересована особа-стягувач: ОСОБА_3,- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в частині винесення постанови від 18 грудня 2017 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення суду в межах виконавчого провадження №54773291 з примусового виконання виконавчого листа 199/2476/17 (№2/199/1578/17), виданого 03.08.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні сина, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, та скасувати вказану постанову.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Суддя