Постанова

Іменем України

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 487/6857/15-ц

провадження № 61-4164св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (відповідач за зустрічним позовом),

відповідачі: ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2016 року у складі судді Розумовської О. Г. та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2016 року у складі колегії суддів: Ямкової О. О, Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 13 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08/08/2008/840-К1523, згідно з умовами якого їй було надано кредит у сумі 84 625 доларів 66 центів США строком до 12 серпня 2023 року, зі сплатою 14,49 % річних.

На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 13 серпня 2008 року, між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено окремі договори поруки.

ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, допустила утворення заборгованості, яка на 13 серпня 2015 року становила 57 967 доларів 57 центів США, за курсом НБУ еквівалентно 1 239 659,14 грн, та яку ПАТ КБ «Надра» просило стягнути з відповідачів.

У січні 2016 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Надра» про встановлення нікчемності окремих умов кредитного договору та зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що за відсутності додатка № 1 до договору, який згідно з підпунктами 3.3.1, 3.3.2 договору визначає абсолютне значення розміру щомісячного зобов'язання, зокрема інформацію про загальну вартість кредиту, позичальник не мав свідомого вибору щодо вартості кредиту, оскільки не міг встановити абсолютне значення розміру процентів, як щомісячного платежу, так і за весь період кредитування. Тобто, купуючи банківську послугу, споживач не знав її вартості, що є суттєвою умовою кредитного договору та відповідною вимогою Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

14 березня 2016 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1 надав до суду заяву про зміну предмета зустрічного позову, в якій, посилаючись на положення статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», просить встановити нікчемність умов кредитного договору від 13 серпня 2008 року № 08/08/2008/840-К1523, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1, про надання споживчого кредиту в частині графіка платежів (щомісячного зменшення залишку заборгованості та розміру щомісячного платежу вартості кредиту), а також визнати недійсним зазначений кредитний договір.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2016 року позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість станом на 13 серпня 2015 року за кредитним договором № 08/08/2008/840-К1523 від 13 серпня 2008 року у розмірі 49 565 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 060 195,35 грн, яка складається з:

29 297 доларів 67 центів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена;

17 567 доларів 67 центів США - заборгованість із сплати процентів, у тому числі прострочена;

2 699 доларів 41 цент США - пеня за прострочення сплати кредиту;

У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 15 902,93 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» про встановлення нікчемності умов кредитного договору в частині графіка платежів та визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення нікчемності умов кредитного договору в частині графіка платежів та визнання недійсним кредитного договору, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконала, допустила утворення заборгованості, яка з підстав, передбачених статтями 525, 526, 530, 559, 1048-1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підлягає стягненню з відповідачів. При цьому суд дійшов висновку про відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України, статтями 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підстав для задоволення позову. ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2016 року рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2016 року в частині розподілу судових витрат змінено, зменшено суму судових витрат з 15 902,93 грн до 10 601,95 грн та виключено з резолютивної частини рішення посилання на її солідарне стягнення.

В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості з відповідачів та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд зазначив, що позичальник порушила умови договору, а тому є всі передбачені статтями 526, 533, 611, 615, 1050, 1054 ЦК України підстави для задоволення позову.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення, ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра», зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що суди не надали оцінки обставинам стосовно нікчемності графіка платежів як невід'ємної умови кредитного договору, що встановлює ціну банківської послуги, та недійсності кредитного договору в цілому. Суди не дали належної правової оцінки доводам щодо припинення поруки з підстав, передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, не звернули уваги, що позовну заяву ПАТ КБ «Надра» подано неповноважною особою, та не розглянули питання про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених статтею 207 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального права рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд установив, що 13 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08/08/2008/840-К1523, згідно з умовами якого їй було надано кредит у сумі 84 625 доларів 66 центів США строком до 12 серпня 2023 року, зі сплатою 14,49 % річних.

На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 13 серпня 2008 року, було укладено між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 окремі договори поруки.

ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, допустила утворення заборгованості, яка на 13 серпня 2015 року становила 57 967 доларів 57 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 239 659 грн 14 коп., у тому числі: 29 297 доларів 67 центів США - заборгованість за тілом кредиту, 17 567 доларів 67 центів США - заборгованість із сплати процентів, 2 699 доларів 41 цент США - пеня, 8 462 долари 57 центів США - штраф за порушення умов договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору (пункт 5.3) встановлено, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором чи виконання поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору.

Судом встановлено, що 19 лютого 2010 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», зверталося до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вимогою-попередженням про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати відсотків протягом 7 днів з дня надіслання банком цього попередження (а. с. 94).

Однак відповідачами кредитні кошти у строки, передбачені вимогою, не повернуто.

28 серпня 2015 року банк звернувся до суду із зазначеним позовом.

Оскільки 19 лютого 2010 року банк надіслав на адресу позичальника та поручителів вимогу про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі, то відповідно банк змінив строк виконання основного зобов'язання, який згідно пункту 4.2.4 кредитного договору та змісту вимоги настав 01 березня 2010 року (27, 28 лютого були вихідними днями).

З урахуванням положень статті 526 ЦК України та встановлених обставин про направлення позичальнику та поручителям вимоги про дострокове виконання зобов'язання, строк пред'явлення вимоги до поручителя про повернення коштів необхідно обчислювати з моменту настання строку виконання зобов'язання у зв'язку із застосування права на повернення кредиту достроково.

Отже, строк виконання основного зобов'язання настав 01 березня 2014 року, до суду із зазначеним позовом банк звернувся - 28 серпня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання, а тому порука згідно частини четвертої статті 559 ЦК України припинилася.

За таких обставин, суд першої інстанції з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про стягнення солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості з позичальника та поручителів, оскільки порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинилась.

Рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту не відповідає положенням статей 213, 303, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), а тому відповідно до 412 ЦК України підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про встановлення нікчемності окремих умов кредитного договору та визнання недійсним кредитного договору, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження нікчемності графіка платежів (статті 203, 215 ЦК України), як невід'ємної частини кредитного договору, а тому не має підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним в цілому. Рішення в цій частині є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування не має.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, їм надано належну правову оцінку та мотивовано відхилено.

Керуючись статтями 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2016 року в частині позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2016 року в частині позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про встановлення нікчемності окремих умов кредитного договору та визнання недійсним кредитного договору, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило