Справа № 175/4873/17
Провадження № 2/175/1837/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Новік Л.М.,

за участю секретаря - Єльшиної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від виховання дитини відсторонився, ухиляється та не виконує батьківських обов'язків щодо матеріального утримання, виховання дитини. Тому позивачка просить суд позбавити батьківських прав відповідача.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов.

Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позов не заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення та підтримав позовні вимоги, а також надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, не бере ніякої участі у її вихованні, не займається її розвитком, не підтримує матеріально.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09).

Зважаючи на те, що відповідач погодився на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено, оскільки відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров'я, не виконує батьківський обов'язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дитини, захисту її прав та інтересів.

На підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 142, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого по квитанції № 0.0.920800522.1 від 19.12.2017 року, а саме: у сумі 320 грн. 00 коп. (триста двадцять гривень 00 копійок).

Копію рішення направити органу опіки та піклування Орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпрі ради та Самарському відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Л.М. Новік