ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1225/18
Провадження № 2/210/1035/18
У Х В А Л А

іменем України

"05" квітня 2018 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

20 березня 2018 року до суду звернулася позивач по справі з позовом ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

21 березня 2018 року ухвалою суду позов залишено без руху.

04 квітня 2018 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про повернення позовної заяви.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач до відкриття провадження подав заяву про її відкликання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Окрім цього, вирішуючи питання щодо повернення позивачу сплаченого судового збору, суд виходив з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 3662368 від 20.03.2018 року.

Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір»» для забезпечення виконання рішення про повернення судового збору до відповідної ухвали суду додається оригінал платіжного документа.

У звязку з цим, оригінали квитанцій № 3662368 від 20.03.2018 року підлягає поверненню позивачу разом з належно завіреною копією ухвали.

Враховуючи викладене, а також те, що позовна заява підлягає поверненню то і сплачена сума судового збору підлягає поверненню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вважати неподаним та повернути позивачеві.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (50027, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., згідно квитанції № 3662368 від 20.03.2018 року.

Розяснити ОСОБА_3, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ступак