АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 562/2286/15-ц

Провадження № 22-ц/787/563/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - Відділ освіти Здолбунівської районної державної

адміністрації Рівненської області,

Здолбунівська районна державна адміністрація,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року (суддя Чорний І.А.) у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заява мотивована тим, що наказ відділу освіти Здолбунівської РДА №211-К від 31 серпня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_3." було прийнято на підставі протоколу РВУ МВС України в Рівненській області № 017687 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП від 10 серпня 2015 року та постанови РВ УМВС України у справі про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2015 року № 017687.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 27 січня 2016 року вказана постанова про адміністративне правопорушення визнана протиправною та скасована.

05 квітня 2017 року Житомирським апеляційним адміністративним судом постанова про адміністративне правопорушення від 12.02.2016 року № 002841, винесена начальником Здолбунівського відділу поліції ГУ НП у Рівненській області ОСОБА_4 скасована, а провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за реабілітуючими обставинами, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також скасована постанова про адміністративне правопорушення від 01.03.2016 року, винесена начальником Здолбунівського відділу поліції ГУ НП у Рівненській області ОСОБА_4 про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції надано неправильну оцінку показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та проігноровано свідчення ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Пояснює, що його звинувачують у тому, що знаходячись у відпустці, він перебував у громадському місці в нетверезому стані. Однак, жодних актів про перебування у нетверезому стані складено не було, письмових пояснень по цьому факту він не надавав. Обвинувачення, як вбачається із матеріалів справи, провадження по якій 5 квітня 2017 року закрито Житомирським апеляційним адміністративним судом на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, побудовано лише на свідченнях осіб, які є добрими знайомими заявника в міліцію ОСОБА_10, з яким у нього вже тривалий час неприязні відносини.

Просив суд скасувати рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року у справі № 562/2286/15-ц та призначити справу до нового розгляду.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 23 січня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Скасовано рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Прийнято нове рішення у справі, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави для поновлення ОСОБА_3 на роботі, оскільки його правомірно було звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

22 лютого 2018 року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалу про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за фактом, який став підставою видання роботодавцем наказу про його звільнення, закрито в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, за реабілітуючими обставинами, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не відповідає обставинам справи висновок місцевого суду про те, що він відмовився надати відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації письмове пояснення щодо факту, який стався 25 липня 2015 року.

Подія про знаходження його в п'яному вигляді в громадському місці не знайшла свого підтвердження.

Судом першої інстанції не враховано, що показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 є суперечливими та не надано належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11

Для встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп'яніння в громадському місці необхідне спеціальне дослідження. У матеріалах справи відсутні будь-які докази про направлення його на таке дослідження.

Жодних доказів вчинення ним аморального проступку судом не встановлено.

Покликається на незаконність розгляду справи судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1987 року позивач ОСОБА_3 працював на посаді директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області, що підтверджується записами його трудової книжки та не заперечується відповідачем (том 1, а.с.7-8).

Наказом № 211-к відділу освіти Здолбунівської районної державної адміністрації від 31.08.2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади директора Будеразької загальноосвітньої школи І-Ш ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області за п. 3 ст. 41 КЗпП України - вчинення працівником, який виконує виховні функції аморального проступку несумісного з продовженням даної роботи, з 01 вересня 2015 року (а.с. 13).

Як вбачається із матеріалів справи 25.07.2015 року на сторінках Інтернет видання "Здолбунів ком" було висвітлено відео та фотографії перебування директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області ОСОБА_3 у стані сп'яніння, який лежав на узбіччі дороги у неохайному вигляді в громадському місці.

Вказані фото та відео-матеріали було передано на експертне дослідження до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з метою встановлення чи вносилися до них зміни.

Висновком експертного дослідження від 16.03.2016 року № 7-3ДФ встановлено, що у фотозображення ознак внесення змін не виявлено (а.с. 187-199).

Під час розгляду справи місцевим судом свідки вказаного факту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що 25 липня 2015 року близько 12.00 години вони були у с. Будераж Здолбунівського району Рівненської області та побачили директора школи ОСОБА_3, який лежав на узбіччі дороги у нетверезому стані та мав неохайний зовнішній вигляд. Дані факти вони зняли на камеру мобільного телефону, а зроблене відео виклали в Інтернет.

У судовому засіданні Апеляційного суду ОСОБА_3 не заперечив свого фотозображення на оглянутих судом фото-відео матеріалах.

Вказана подія набула широкого розголосу, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями скрін-шотів газет та інтернет-видань (том 1, а.с.114-120, 124-125).

По факту перебування ОСОБА_3 25.07.2015 року у нетверезому стані було внесено повідомлення до Здолбунівського РВ УМВС (том 1, а.с. 43).

З копії акта від 28 серпня 2015 року, складеного та підписаного ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від надання пояснень за фактом, що був виявлений 25 липня 2015 року (том 1, а.с. 41).

У зв'язку з перебуванням ОСОБА_3 25.07.2015 року у стані алкогольного сп'яніння в громадському місці, наказом начальника відділу освіти Здолбунівської РДА Рівненської області ОСОБА_12 №211-к від 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади директора Будеразької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області за п. 3 ст. 41 КЗпП України за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженнями даної роботи з 01 вересня 2015 року (том 1, а.с.40).

Статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Так, відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До суб'єктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України "Про освіту", а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб.

Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

Директор школи, як керівна особа яка бере участь у навчально-виховному процесі згідно ст. 50 Закону України "Про освіту" належить до суб'єктів, які можуть бути звільнені відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про освіту" педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки.

За змістом статті 56 Закону України "Про освіту" педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов'язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком.

Працівники, які виконують виховну функцію зобов'язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України.

Вказане відповідає правовій позиції ВСУ, яка висловлена у постанові від 11.02.2015 року по справі № 6-248цс14.

Скасування постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 року у справі № 562/344/16-а постанови про адміністративне правопорушення від 12.02.2016 року серії РВ № 002841 та постанови від 01.03.2016 року не спростовує вчинення ОСОБА_3 аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи, оскільки аморальний проступок може не містити склад проступку адміністративного, кримінального, тощо.

Вчинення ОСОБА_3 аморального проступку, який став причиною для його звільнення підтверджено доказами, які не спростовані позивачем, а тому його звільнення на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України є правомірним, а підстави для задоволення його позову - відсутні.

ОСОБА_3 було заявлено до Апеляційного суду ряд клопотань, зокрема щодо потворного дослідження пояснень свідків по справі.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, подані ОСОБА_3 клопотання не підлягають до задоволення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2018 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко