РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Філіпенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради про усунення перешкод у виїзді дитини за кордон, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 14.12.2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту фактичного припинення сімейних відносин і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та зебезпеченні добробуту дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, рідко спілкується з донькою, не проявляє батьківської любові. Дитина проживає разом з позивачем, яка утримує її та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Так, дівчинка заямається у танцювальному колективі «Оазис», у зв'язку з чим адімінстрацією цього закладу заплановано та організовано дитячу туристичну подорож до дитячого телевізійного творчого табору «Вместе», який знаходиться в Болгарії, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Але для перетину у супроводі керівника танцювального колективу кордону України, дівчинка повинна мати нотаріально посвідчені заяви обох батьків, якими вони надають дозвіл своїй дитині на виїзд за межі України. Але відповідач необґрунтовано відмовляється надати такий дозвіл, у зв'язку з чим чинить перешкоди позивачеві у реалізації права її дитини на виїзд за межі України та отримання повноцінного відпочинку.

У зв'язку з викладеним просить надати дозвіл на виїзд дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Республіки Болдгарія у період з 24.06.2018 року по 02.07.2018 року у супроводі керівника танцювального коелктиву «Оазис», без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача в судове засідання надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить надати дозвіл на виїзд дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Республіки Болгарія у період з 23.06.2018 року по 02.07.2018 року у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач та її представник в судове засідання надали заяви, в яких просили розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просили проводити розгляд справи без їх участі.

Відповідач та його представник в судове засідання надали заяви, в яких просили розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просили проводити розгляд справи без їх участі, в подальшому в судове засідання не зявились.

Представник третьої особи в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлені наступні обставнини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач з ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зерсєтрованому 14.12.2007 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1.

Від шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2.

З довідки від 05.10.2017 року, виданої комітетом № 27 Органом самоорганізації населення Корабельного виконкому районної у м. Херсоні ради, вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не бере участі у вихованні дитини: не спілкується з донькою; матеріально не підтримує, тим самим не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно до ч.ч.1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 p., ратифікованої Україною 27 лютого 1991 p., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач участі в утриманні дитини не приймає.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки, у позивача ОСОБА_1 є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд неповнолітній за кордон без згоди батька на період з 23.06.2018 року по 02.07.2018 року.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 150, 154 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради про усунення перешкод у виїзді дитини за кордон - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Республіки Болгарія у період з 23.06.2018 року по 02.07.2018 року у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська