Дата документу "12" квітня 2018 р.
Справа № 320/2704/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2018 р. м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі судді Колодіної Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до адвоката ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: Сектор з питань захисту прав споживачів Мелітопольської міської ради, про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до адвоката ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: Сектор з питань захисту прав споживачів Мелітопольської міської ради, про захист прав споживача, що полягає у стягненні суми за договором про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі.

Перевіривши відповідно до ст. ст. 175 -177 ЦПК України відповідність позовної заяви вимогам закону, суд дійшов до висновку, що вказаний позов має бути залишено без руху з наступних підстав.

Позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 3 ст. ст. 175 ЦПК України та не зазначив у позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорту відповідача ОСОБА_2. Для усунення цього недоліку позивач має зазначити у позовній заяві зазначені у п. 2 ч. 3 ст. ст. 175 ЦПК відомості.

В порушення п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві не зазначено докази, що підтверджують вказані позивачем обставини, а саме не надано доказів звернення до слідчого, відповідь слідчого, звернення до адвоката ОСОБА_2.

Так, відповідно до п.8 ч.3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом з позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В позовній заяві не вказані відомості, саме яке право позивача порушено діями адвоката ОСОБА_2.

Крім того, звернувшись до суду з позовом про захист прав споживача, позивач вважає, що за заявленими ним позовними вимогами він звільнений від сплати судового збору згідно з правилами Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до частини 3 ст. 22 якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Поняття споживача визначено в пункті 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

В спірному ж випадку позивач не придбавав, не замовляв, не використовував і не мав наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, а підставою заявленого позивачем позову є стягнення суми за договором про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі, укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Таким чином, навіть, виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивач не відповідає його критеріям, передбаченим в пункті 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно, не є споживачем в розумінні вказаного вище Закону.

Натомість, право позовної вимоги позивача ґрунтується на захисті його майнового права внаслідок порушення відповідачем договірних зобовязань.

Правовідносини сторін, які випливають з договору про надання правової допомоги адвокатом, врегульовані Законом України від 05.07.2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до загальних положень цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 28 Закону визначено, що зміст договору не може суперечити Конституції України, законам України, його моральним засадам, присязі адвоката та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

В спірному випадку позивач вважає, що звільнений від сплати судового збору як споживач, оскільки звернувся до суду як споживач за захистом свого порушеного права як споживача.

Але, як вбачається з позову, ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги про стягнення суми за договором про надання послуг представника потерпілого в кримінальному процесі, укладеного між ним та адвокатом ОСОБА_2.

Так, позов ОСОБА_1 предявлено в порядку захисту свого порушеного майнового права і ґрунтується на порушенні відповідачем умов договору про надання правової допомоги.

З наведеного випливає, що ОСОБА_1 звертається до суду не на захист свого права як споживача при укладенні договору про надання юридичних послуг, а на захист свого права згідно з договірними умовами і спірні правовідносини випливають саме з договірних відносин, зокрема, договору про надання правової допомоги та регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, до спірних правовідносин не може бути застосована частина 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в заявленому позові ОСОБА_1 виступає не як споживач в розумінні п. 22 частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» і позов подано не на захист прав ОСОБА_1 як споживача, а відтак, він не звільнений від сплати судового збору.

Крім того, згідно із Судовою практикою з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів ВСУ від 01.02.2013 року не застосовується Закон України «Про захист прав споживачів» до відносин із вчиненням нотаріусом нотаріальних дій, а також до відносин із наданням професійної юридичної допомоги адвокатами.

Відповідно до п/п 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, судовий збір повинен бути сплачений за подання позовних вимог майнового характеру в сумі 704 грн. 80 коп..

Цю суму слід сплатити на доходний рахунок щодо судового збору: Код ЄДРПОУ суду: 36969096 Мелітопольське УДК ГУДКУ у Запорізькій області, одержувач коштів: Державний бюджет м. Мелітополь 22030001, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37968956, МФО: 813015, № доходного рахунку щодо судового збору: 0013, призначення платежу: судовий збір; п. 3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вказані недоліки перешкоджають розгляду даної позовної заяви по суті, суд вважає за необхідне залишити вказану позовну заяву без руху і надати позивачеві пятиденний термін для усунення недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст. ст.175, 185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до адвоката ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: Сектор з питань захисту прав споживачів Мелітопольської міської ради, про захист прав споживача - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків 5 (пять) днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

У разі невиконання вищевказаного у встановлений термін, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Колодіна