Справа № 316/1875/17
Провадження № 2/316/165/18
"30" березня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:
головуючого судді: Капустинського М.В.
секретаря судового засідання: Терещенко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Камянсько-Дніпровського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Камянсько-Дніпровського району електричних мереж, в особі заступника начальника ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності (а.с.4), звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 24.11.2017 року з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі відповідач)якій зазначив наступне:
Між публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» в особі Камянсько-Дніпровського району електричних мереж(надалі позивач) та відповідачем ОСОБА_1 16.10.2014 року було укладено Договір про користування електроенергією №030050004 (надалі Договір) відповідно до якого відповідач взяла на себе зобовязання по своєчасній оплаті за спожиту електричну енергію (п.1; 8.5 Договору) (а.с.5-8). За період з 30.07.2015 року по 30.09.2017 рік відповідачу було відпущено електричну енергію в загальному обсязі 7515 кВт.год. на загальну суму 4947 грн. 24 коп. (а.с.9-11). Однак відповідачем заборгованість сплачена не була, у звязку з чим позивач звернувся до суду та просить суд:
стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію, яка станом на 30.09.2017 рік становить розмір у 4947 грн. 24 коп., а також витрати понесені за звернення до суду з позовною заявою у вигляді суми судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до приписів п.п. 9 ч.1 Розділ ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, справи в судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В судове засідання сторони не зявились.
Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі письмової довіреності (а.с.25) надав до суду клопотання 16.03.2018 року в якому зазначивши, що 09.01.2018 року відповідачем було сплачено заборгованість за спожиту електроенергію та станом на 15.03.2018 рік відповідач заборгованості не має, просив суд при вирішенні справи врахувати зазначену обставину (а.с.23).
У судове засідання відповідач повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, заяв про зміну місця проживання, заперечень на позовну заяву до суду не надав, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти про невручення, які надилися судом рекомендованою поштовою кореспонденцією за адресою зазначеною в повідомленні з Сектору реєстрації Енергодарської міської ради щодо зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача (а.с.16), яка співпадає з адресою місця проживання зазначеною позивачем в позовній заяві (а.с.2).
Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно із п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач, відповідно до ст.ст.131, 128 ЦПК України, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та вимоги ст.223, 280 ЦПК України, відсутність заяв про відкладення слухання справи, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних чи доказів, в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку:
Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно ст.526, ч.1 ст.527, ч.1 ст.530 ЦК України - зобов'язання повинно бути виконане належним чином, належною стороною та у строк встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що невиконання відповідачем за укладеним Договором (а.с.5-8) призвело до того, що у відповідача за період з 30.07.2015 року по 30.09.2017 рік виникла заборгованість за спожиту електроенергію в загальному обсязі 7515 кВт.год. на загальну суму 4947 грн. 24 коп. (а.с.9-11), яка на час звернення до суду з позовною заявою - 24.11.2017 рік (а.с.1), відповідачем сплачена не була.
Однак, як зазначає сам представник позивача і просить суд врахувати при прийнятті рішення, що підтверджується наданою представником Бухгалтерською довідкою: 09.01.2018 року відповідачем була сплачена заборгованість у повному обсязі та станом на 15.03.2018 рік відповідач заборгованості не має (а.с.24). Отже, враховуючи, що відповідачем сплачено заборгованість у добровільному порядку, в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з відповідача на користь позивача суд вважає необхідним в цій частині позовних вимог відмовити.
Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резулятивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.
Як зазначалось, заборгованість відповідачем була сплачена вже після звернення представника позивача до суду з позовною заявою.
Отже, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, суд вважає можливим вимоги представника позивача в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати за звернення до суду з позовною заявою у вигляді розміру сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись п.п. 9 ч.1 Розділ ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 49, 76-83, 89, 131, 133, 141, 128, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Вимоги позовної заяви - задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року).
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський