АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/15968/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/879/2018

03 квітня 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року (суддя Чех Н.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любов Олександрівни про визнання нікчемного договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27 травня 2015 року дійсним та про визнання незаконним рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любов Олександрівни про визнання нікчемного договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27 травня 2015 року дійсним та про визнання незаконним рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27 травня 2015 року, в якому просив визнати нікчемний договір банківського вкладу «Сім днів» №349958 від 27.05.2015 року дійсним, визнати незаконним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання нікчемним договору банківського вкладу «Сім днів» №349958 від 27.05.2015 року та зобов'язати її подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію стосовно ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» за рахунок Фонду та включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року провадження по справі в частині позовних вимог про зобов'язання подати інформацію як вкладника до переліку вкладників банку закрито.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любов Олександрівни про визнання нікчемного договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27 травня 2015 року дійсним та про визнання незаконним рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27 травня 2015 року відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачем до суду не надано доказів наявності підстав для визнання нікчемним спірного правочину. Зазначає, що він не знав та не міг знати про заборону укладати з банком договір банківського вкладу, а відповідач не надав інформації про віднесення банку до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за його діяльністю. Крім того, вказує, що спірний договір не визнавався судом недійсним.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що спірний договір укладений з метою виведення грошових коштів кредитора банку, оскільки матеріали справи не містять інформації щодо підтвердження зв'язку між рахунками позивача та ТОВ «Крокус-1».

Також посилається на те, що виписка з банківського рахунку юридичної особи не підтверджує неплатоспроможність банку на час укладення спірного договору.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засідання представник ПАТ «Український професійний банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

В судове засідання Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» Пантіна Л.О. не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем обґрунтовано та правомірно прийнято рішення про визнання договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27.05.2015 року нікчемним, у зв'язку з наявністю беззаперечних доказів наявності умислу ТОВ «КРОКУС-1» та позивача отримати кошти за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що передбачає незаконне заволодіння державними коштами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27 травня 2015 року позивач уклав із ПАТ «УПБ» договір банківського вкладу «Сім днів» № 349958, відповідно до якого позивач передав, а банк прийняв грошові кошти у сумі 149 000,00 гривень. Строк дії договору 7 днів, датою повернення вкладу є 03 червня 2015 року.

28 травня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 348 «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії неплатоспроможних», на підставі чого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 107 від 28.05.2015р. «Про затвердження тимчасової адміністрації в ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ» ПантінуЛ.О. Тимчасову адміністрацію було запроваджено строком на три місяці з 29.05.2015р. по 28.08.2015р.

Винесенню вказаної Постанови передувало ухвалення Правлінням Національного банку України Постанови від 30 квітня 2015 року № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої було установлено цілий ряд обмежень у здійсненні діяльності банку, запроваджено особливий режим контролю за його діяльністю та призначено куратора Національного банку України.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, наказом № 26/ТА від 29.05.2015р., було створено Комісії з перевірки вкладів, якою здійснено перевірку за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників, щодо виявлення фактів проведення операцій, які призвели до збільшення загальної гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Також, наказом № 31/ТА від 02.06.2015р. створено Комісію з перевірки вкладів фізичних осіб, якою було здійснено аналогічну перевірку.

Протоколом № 1 від 26.06.2015р. засідання комісії про перевірку вкладів фізичних осіб складено список рахунків конкретних фізичних осіб, за якими були здійснені зазначені вище операції. Так, за результатами перевірки було виявлено рахунки фізичних осіб, кошти на яких (в межах гарантованої суми) виникли шляхом фактичного перерахування з поточних і депозитних рахунків інших фізичних осіб та/або юридичних осіб (сума на яких перевищувала суму, яка відшкодовується Фондом або не відшкодовується Фондом взагалі), внаслідок чого збільшилась гарантована сума відшкодування коштів фізичних осіб, за рахунок Фонду. Зокрема, було виявлено депозитний рахунок, відкритий на ім'я позивача.

За наслідками перевірки був виданий наказ від 03.07.2015р. № 64/ТА про тимчасове обмеження здійснення банком банківських операцій із виплати коштів вкладникам за рахунок Фонду.

Так, в ході перевірки було встановлено, що операція за рахунком № НОМЕР_2, відкритим на ім'я ОСОБА_1, здійснена 27.05.2015р., тобто напередодні запровадження тимчасової адміністрації, у період коли діяла Постанова НБУ від 30.04.2015р. № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої в діяльності Банку діяло обмеження - не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Комісією з перевірки договорів (інших правочинів) було встановлено, що за рахунком № НОМЕР_2, відкритим на ім'я ОСОБА_1, 27.05.2015р. здійснена штучна касова операція з внесення готівкових коштів у сумі 149 000 грн., без фактичного внесення готівки, яка приховувала фактичне перерахування коштів з рахунку ТОВ «КРОКУС-1», відкритого у ПАТ «УПБ».

Також, за результатами перевірки було встановлено, що за рахунком позивача кошти до каси банку фактично не надходили, документально в ПАТ «УПБ» було оформлено операцію, яка полягала в штучному отриманні товариством «КРОКУС-1» коштів з каси банку та одночасним внесенням у цю ж касу цієї ж суми, однак вже на вкладний рахунок фізичної особи - позивача.

З метою виведення з банку, який перебував на межі неплатоспроможності своїх грошових коштів, 27.05.2015 року юридичною особою ТОВ «КРОКУС-1» було оформлено штучну касову операцію з отримання останнім з його поточного рахунку № НОМЕР_1, відкритого ПАТ «УПБ», готівкових коштів по грошовому чеку № ЛЄ 7834208 від 27.05.2015р. в сумі 149 000,00 грн., без фактичної видачі готівки.

27 травня 2015 року ТОВ «КРОКУС-1» було здійснено штучну касову операцію з видачі готівкових коштів в сумі 149 000,00 грн., яка штучно вносилась в касу банку з подальшим розміщенням на депозитний рахунок позивача у тотожній сумі, яка не перевищує розмір, що гарантується Фондом.

На думку комісії банку з перевірки договорів (інших правочинів), рішення якої було оформлено Протоколом № 21 від 17.08.2015р., з урахуванням додатку до нього - Протоколу № 1 від 26.06.2015р., наведені операції були вчинені з наданням окремим кредиторам - клієнтам Банку нічим не обумовленої переваги, порівняно від інших кредиторів з аналогічними вимогами (п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452VІ) та сформовано висновок про спробу цими особами - клієнтами Банку здійснити замах на заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За таких обставин, та на виконання вимог статті 38 Закону, відповідачем було направлено сторонам нікчемного правочину відповідні повідомлення щодо нікчемності правочину та застосовано наслідки нікчемного правочину.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", редакція якої діяла на момент укладення спірного правочину, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу положень ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України нікчемним правочином вважається правочин, недійсність якого встановлена законом.

Закріплене вищенаведеними нормами право уповноваженої особи перевірки правочинів та виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, a кореспондується із обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину для визнання його таким недостатньо і за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження наявності передбачених законом підстав визнання правочину нікчемним, відповідне рішення суб'єкта владних повноважень щодо визнання правочину нечинним визнати правомірним та обґрунтованим неможна.

Разом з тим, доказів на підтвердження нікчемності спірного правочину з підстав визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідачем не наведено, оскільки умови договору банківського вкладу (депозиту) є типовими, з них не вбачається, що спірний договір порушує публічний порядок, сприяв неплатоспроможності банку та укладений з метою виведення грошових коштів кредитора банку ТОВ «Крокус-1».

При цьому, виписка з банківського рахунку ТОВ «Крокус-1» не підтверджує зв'язку між грошовими коштами, внесеними ОСОБА_1 та грошовими коштами на рахунках ТОВ «Крокус-1», оскільки конт-рах №100209011банку через який здійснювали грошові операції ОСОБА_1 та ТОВ «Крокус-1» є конт-рах банку на який зараховується та списується готівка усіх клієнтів банку. Вказане не заперечувалося представником банку під час апеляційного розгляду справи.

Представником відповідача не надано до суду належних доказів на підтвердження того, що внаслідок укладення банком договору банківського вкладу з позивачем, ТОВ «Крокус-1» були надані переваги перед іншими кредиторами, що в свою чергу призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, а у відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частина 1 ст.1062 Цивільного кодексу України передбачає, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Позивачем доведено, що ним внесено грошові кошти в сумі 149 000,00 грн. на вклад згідно договору №349958 від 27.05.2015 року, що підтверджується квитанцією №349958 від 27.05.2015 року (а.с.39 т.1).

Таким чином, банком зараховано грошові кошти від позивача на його депозитний рахунок.

Належними доказами підтверджується, що кошти, відносно яких укладено договір банківського вкладу, перебувають на рахунку позивача як вкладника. Натомість, відповідачем не надано суду допустимих доказів, які б вказували на недобросовісність позивача та його обізнаність щодо можливих неправомірних дій, про які зазначає відповідач.

На момент укладення договору банківського вкладу від 27.05.2015 року банк не було визнано неплатоспроможним, позивачем дотримано вимоги цивільного законодавства щодо можливості перерахування на вкладний рахунок коштів від інших осіб, тобто дії позивача були вчинені в межах норм та правил, встановлених законодавством та договором.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Положеннями статті 61 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Службовці банку при вступі на посаду підписують зобов'язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та службовці банків зобов'язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи для третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала відома їм при виконанні своїх службових обов'язків.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

З огляду на викладене, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, при цьому банк має вживати всіх передбачених законом заходів для її збереження, а коло осіб, яким можливе надання такої інформації, обмежене, і клієнти банку до кола таких осіб не входять.

Отже, позивач, як клієнт банку, на момент укладення договору не міг знати про встановлення обмежень щодо здійснення ПАТ «Український професійний банк» операцій із залучення вкладів. При цьому укладення договору у період дії таких обмежень не може свідчити про намір позивача отримати переваги, прямо не встановлені для нього законом.

Враховуючи відсутність підстав для визнання правочину нікчемним та фактичне внесення коштів на рахунок, колегія суддів дійшла до висновку про визнання протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу «Сім днів» № 349958 від 27 травня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги, що нікчемний правочин банківського вкладу може бути визнаний судом дійсним, є необґрунтованими.

У силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За положеннями ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, законодавство передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів дійсними (ч. 2 ст. 218, ч. 2 ст. 219, ч. 2 ст. 220, ч. 2 ст. 224 ЦК України) з підстав, визначених ЦК України.

Разом з тим, до спірних правовідносин не застосовуються норми ЦК України щодо дійсності правочину, оскільки Договір №010-19507-260215 банківського вкладу (депозиту) від 26.02.2015 року визнаний нікчемним уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «УПБ Пантіною Л.О., яка у силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наділена такими повноваженнями.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору банківського вкладу дійсним за наведених у позові підстав.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання нікчемним договору банківського вкладу «Сім днів» №349958 від 27 травня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк».

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді