Провадження № 22-ц/779/491/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Бойчук І.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Татаріновою О.А. 26 січня 2018 року в м. Івано-Франківськ, в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Кабінет Міністрів України, Громадська організація «Правий сектор» про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаною заявою.

Свою заяву мотивував тим, що під час Революції Гідності він приймав активну участь у м. Києві, де був призначений сотником Івано-Франківської 5-ї сотні Майдану. З перших місяців війни він спільно з ЗСУ на добровільних засадах як водій та волонтер з власним транспортним засобом приймав безпосередню участь в т.з. АТО, забезпечуючи конституційний лад, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість держави.

До війни він проходив військову службу в 95-й ОАМБр. (ВЧ НОМЕР_1 ). Маючи намір служити на фронті у складі ЗСУ, неодноразово прибував у міський військовий комісаріат з метою відбути на фронт у складі вищевказаної або іншої високомобільної бригади, однак йому двічі відмовляли у зв`язку з втратою його особової справи та неможливістю поновлення військового квитка. Тому заявник вступив до лав Добровольчого Українського корпусу «Правий Сектор» з позивним «Сотник». За свою високу мотивацію та активну діяльність 20.02.2015 року Управлінням СБУ в Івано-Франківській області був нагороджений грамотою. У період з 06.12.2016 року по 25.12.2016 року, та з 15.07.2017 року по 15.08.2017 року добровільно приймав безпосередню участь у бойових діях по визволенню України від сепаратистів та російських регулярних військ у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» та ЗСУ на території м. Мар`їнка Донецької області та с. Піски Ясинуватського району Донецької області.

Також зазначив, що у грудні 2016 року йому стало відомо, що командування Оперативно-тактичного угрупування «Маріуполь» ЗСУ (Донецький напрямок), за попередньою усною домовленістю з командиром ДУК ПС запросила бійців для підкріплення з Окремої тактичної групи ДУК ПС ім. кап-на ОСОБА_2 , в якій перебував заявник. За таких обставин він з групою бійців прибув для підкріплення на бойову позицію у м. Мар`їнка, яку підтримував 2-й взвод 5-ї механізованої роти 92-ї ОМБр. ЗСУ, де було оголошено усний наказ про те, що вони направлені у розпорядження командира відділення ЗСУ с-та з позивним «Німець» ( ОСОБА_3 ). Саме на цій позиції вказаний командир видав під особистий розпис у книзі обліку табельну зброю та БК, провів інструктаж і включив до свого відділення з відповідним розподіленням посад та бойових задач і повідомив, що вони несуть відповідальність за службу так само, як і інші прикомандировані військовослужбовці ЗСУ. ОСОБА_1 було введено в штат та призначено усним наказом кулеметником, а згодом ще й постійним черговим бойового посту на випадок атаки ворога, бійців було розміщено на проживання та поставлено на забезпечення, крім фінансового.

Дізнавшись, що на позиції немає автомобіля швидкої допомоги, заявник добровільно пригнав з бази на позицію свій власний автомобіль «Джип» для бойових потреб, як то евакуація поранених. Таким чином він ніс службу у складі ЗСУ, утримуючи ВОП «Вар» («Волга»), заступав у бойові наряди, наряди по кухні, безпосередньо вів журнал реєстрації спостережень 92-ї ОМБр., доповідав старшому офіцеру в штаб по штатному телефону (ТАП) та радіорозвідку обстановку, відкривав вогонь на ураження згідно статуту ЗСУ та за наказом командира.

Крім цього у липні 2017 року за власною волею заявник прибув у Донецьку область з метою захисту Батьківщини поблизу аеропорту, а саме с. Піски Ясинуватського району Донецької області. В управління медицини, що в с. Карлівка Мар`їнського району Донецької області заявника було призначено на посаду водія-санітара з власним автомобілем та направлено на бойові позиції для чергування та у розпорядження 57 ОМПБр. На блок-пост «Республіка Міст» («Домінікана»), на якій командиром даного блок-посту заявнику було усно повідомлено, що він рахується у складі 3-го взводу 2-ї роти 57 ОМПБр. (командир роти Костянтин Цимбал «Умка» народний Герой України»), а згодом заявника було направлено на бойову позицію «Вавілон» корегувальником артилерії в окрему розвід групу. Зброю та БК на блок-пост та позицію знову видавали військовослужбовці ЗСУ з 25 ОМПБр. При виконанні наказу отримав поранення ноги.

11.07.2017 року Київською МДА спільно з ВО «Учасників бойових дій» заявника було запрошено на урочисті події до КМДА, де нагороджено медаллю «Доброволець - За відвагу та мужність».

Однак, в позасудовому порядку встановити факт участі в бойових діях в зоні проведення АТО у складі ЗСУ неможливо. Законом чітко не врегульовано участь добровольців у складі ЗСУ. Разом з тим, участь добровольчих формувань в особливий період, в тому числі громадської організації «Правий Сектор» в АТО в районах проведення АТО на боці сил АТО в установленому законом порядку не було заборонено.

На підставі наведеного просив суд встановити факт, що має юридичне значення - безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях під час проведення АТО по визволенню України від сепаратистів та російських регулярних військ у складі ЗСУ, забезпечуючи конституційний лад, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість держави.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.01.2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт безпосередньої участі ОСОБА_1 в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в період з 06.12.2016 року по 25.12.2016 року та з 15.07.2017 року по 15.08.2017 року у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» та ЗСУ на території м. Мар`їнка Донецької області та с. Піски Ясинуватського району Донецької області.

На дане рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу, вважає його таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом не було вжито заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Вважає безпідставним встановлення судом факту проходження заявником військової служби з 06.12.2016 року по 25.12.2016 року та з 15.07.2017 року без залучення ІНФОРМАЦІЯ_1 до участі по справі в якості зацікавленої сторони.

Крім того, матеріали справи не містять доказів укладення між ОСОБА_1 та командиром військової частини контракту щодо проходження ним військової служби, доказів перебування заявника у списках військової частини, отримання ним стрілецької зброї, заступання на чергування, тощо.

Зазначає, що відповідно до п. 2 абз. 7 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами) не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

На підставі наведеного апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 26.01.2018 року в частині участі заявника в бойових діях в період з 06.12.2016 року по 25.12.2016 року та з 15.07.2017 року по 15.08.2017 року у складі Збройних Сил України.

На дану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, вказує, що за загальною судовою практикою, у справах про встановлення юридичного факту безпосередньої участі в бойових діях під час проведення АТО зацікавленими особами з боку держави є Антитерористичний центр при СБУ та Кабінет Міністрів. Судами в таких справах не вирішується питання про надання статусу учасника бойових дій, а лише про участь в АТО, і тому ОВК не залучається до судового процесу. Вважає, що ухваленим рішенням жодним чином не порушені права апелянта. На його думку, апелянт фактично оскаржує не рішення суду від 26.01.2018 року, а подану ним заяву від 05.02.2018 року про надання статусу УБД. При цьому, ОСОБА_1 вказує, що ним все-таки надавались докази участі у бойових діях. Щодо посилання апелянта на п. 2 абз. 7 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року, то вважає, що зазначене не стосується саме встановлення факту участі у бойових діях в складі ЗСУ під час проведення антитерористичної операції. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду залишити без змін.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до п. 9 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» вказаного Кодексу справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судове засідання представник апелянта не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , апеляційну скаргу підтримують в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Представник Кабінету Міністрів України проти задоволення апеляційної скарги не заперечив.

Представник зацікавленої особи Антитерористичного центру при Службі безпеки України в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Представник Громадської організації «Правий сектор» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, представника зацікавленої особи - Кабінету Міністрів України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт участі заявника в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в період з 06.12.2016 року по 25.12.2016 року та з 15.07.2017 року по 15.08.2017 року у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» та ЗСУ на території Донецької області.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України, яка регламентує розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено перелік фактів, які встановлюються судом.

При цьому частиною другої наведеної статті визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, зокрема, є держава її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки є, зокрема, громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Законом України «Про внесення зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 07 квітня 2015 року розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.

Відповідно до п. 20 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із абзацу 2 п. 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, статус учасника бойових дій надається особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром про СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Відповідно до пункту 4 вказаного вище Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до п. 14 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 травня 2015 року №200 у разі звернення особи до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій, і прийняття судом відповідного позитивного рішення, таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником бойових дій. Копія рішення суду підлягає зберіганню разом з іншими документами.

Як вбачається з копії Довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №15 від 25.12.2016 року, виданої Добровольчим українським корпусом окремої тактичної групи імені капітана Воловника, ОСОБА_1 в період з 6 грудня 2016 року по 25 грудня 2016 року перебував у зоні АТО у складі окремої тактичної групи ім. капітана Воловника (а.с. 7).

Згідно копій довідок №010/08/17 від 16.08.2017 року, виданої Управлінням медицини та реабілітації Добровольчого українського корпусу «Правий сектор», та №156 від 16.08.2017 року виданої, командиром Добровольчого українського корпусу «Правий сектор» Підгайний М.Й. з 15 липня по вказаний час перебував у зоні проведення АТО у складі оперативної медичної групи Управлінням медицини та реабілітації ДУК ПС без фінансового забезпечення на посаді водій парамедиків (а.с. 8-9).

Встановлено також, що ОСОБА_1 нагороджений грамотою Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області за громадянську мужність, патріотизм, відстоювання конституційних засад, демократії, прав і свобод людини, активну громадську діяльність та самовіддане служіння українському народу (а.с. 6), медаллю «Доброволець» (а.с. 10).

Крім того, факт участі заявника в антитерористичній операції на території м. Мар`їнка Донецької області та с. Піски Ясинуватського району Донецької області у складі 2 взводу 5 мех. роти 92 ОМБ ЗСУ підтверджується копією Журналу реєстрації спостережень (а.с. 11-13), фотознімками (а.с. 21 зворот, 22, 22 зворот) та іншими письмовими матеріалами (а.с. 14-20), а також показами допитаних в суді першої інстанції свідків.

На підставі наведеного, а також беручи до уваги той факт, що п. 3 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції, а саме територія Донецької та Луганської області з 07 квітня 2014 року, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт участі ОСОБА_1 в бойових діях під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» та ЗСУ знайшов своє підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - про його участь у бойових діях під час антитерористичної операції не підлягає розгляду судом в порядку окремого провадження, є безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законом не визначено іншого порядку, ніж в порядку окремого провадження встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити ОСОБА_1 .

Що стосується посилань апелянта на те, що вимога заявника фактично спрямована на встановлення факту проходження заявником військової служби в ЗСУ, то такі не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 в судовому порядку просив суд встановити факт безпосередньої участі в бойових діях під час проведення АТО у складі ЗСУ. Крім того, у заявника є конституційне право на звернення до суду із такою заявою з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків рішення суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів по справі.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 26 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Бойчук І.В.

Пнівчук О.В.