Справа № 212/2578/18
У Х В А Л А

23 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача та повернення сплаченої за товар грошової суми, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 19 квітня 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Суд, ознайомившись із позовною заявою прийшов до висновку, що подана суду позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.175-177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити вказівку на фактичну підставу позову, але не вимагає посилання на норму права, що регулює дане спірне правовідношення (правова підстава позову). Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Однак, позивачами вказані вимоги не виконані.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Враховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст.175 ЦПК України, зобов'язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному Законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору. А у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Частиною 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 04.01.2015 року ним було придбано у магазині «Капля» ФОП ОСОБА_3 проточний водонагрівач «Термекс», але йому було продано товар неналежної якості. Однією з позовних вимог є стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь позивача, вартості водонагрівача «Термекс» на 18.04.2018 року, яка становить - 2300,00 грн.

Однак, відповідного документу, підтверджуючого факт придбання водонагрівача саме у ФОП ОСОБА_3 з зазначенням щодо вартості придбаного товару позивачем не додано до позову, не подано заяву про витребування доказів, не зазначено про неможливість самостійно надати такий документ, як доказ на якому ґрунтується позов.

Також, не зрозумілою є підстава встановлення вартості водонагрівача «Термекс» станом на 18.04.2018 року.

Крім того, слід зазначити, що суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, може скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним вмотивованим клопотанням про витребування доказів.

З огляду на вищевикладене, позивачу слід надати документ на підтвердження факту придбання водонагрівача (договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, чек, касовий ордер) з зазначенням щодо вартості придбаного товару, оскільки зміст позову та додані до нього документи, без надання позивачем зазначених доказів, унеможливлює визначення сторін між яким виникли спірні правовідносини.

Також, позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь пеню за неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про безоплатне усунення недоліків товару водонагрівача «Термекс» у розмірі 1% вартості товару, а саме з 30.06.2015 року по 18.04.2018 року - 10906.02 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_3 пеню за неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) з обмінного фонду на час ремонту водонагрівача «Термекс» у розмірі 1% вартості товару, а саме з 30.06.2015 року по 18.04.2018 року - 10906,02 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч вказаним вимогам законодавства, у позові відсутній обґрунтований розрахунок сум, що позивач бажає стягнути з відповідача, у звязку з чим позивачу потрібно надати обґрунтований, доведений певними математичними діями, відповідними формулами, які застосовуються для нарахування пені, розрахунок.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

У порушення вищевказаної вимоги, позивачем не зазначено ціну позову, що унеможливлює вирішення судом питання щодо порядку розгляду справи.

Окрім цього, суд зазначає, що позовна заява не відповідає й іншим вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України, а саме:

В порушення п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

П. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачає зазначення у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору, що позивачем у позові не відображено, але у разі вжиття таких заходів, спірне питання може бути вичерпано.

В порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не зазначив щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів вказаних доказів.

Також, у порушення ч. 2 ст. 95 ЦПК України надані копії письмових доказів належним чином не засвідчені.

З доданих позивачем до позову копій претензій та акту не вбачається дата їх складання, вони є нечіткими та не засвідчені належним чином.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Не зазначаючи вказаних вище обставин та доказів, які є обов'язковими при розгляді справ даної категорії, позивач порушує право відповідача на захист, оскільки незрозумілість, нечіткість обставин, якими обґрунтовуються заявлені вимоги до нього, позбавляє його можливості оформлення відзиву відповідно до вимог ЦПК України.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв'язку з наведеним, залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду оновленого позову, із вказанням обставин на які суд вказує у цій ухвалі й зазначивши докази у їх підтвердження.

У випадку не усунення у вказаний строк недоліків позовної заяви, така заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.95,134,175,177,185 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача та повернення сплаченої за товар грошової суми залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, визначивши такий термін у 10 (десять) днів з дня вручення позивачу копії даної ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена йому зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: О. Н. Борис