Провадження № 22-ц/779/2/2018
Головуючий у 1 інстанції Бабій О.М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника третьої особи ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 підприємство «Галнафтогазмонтаж», про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене 12 травня 2016 року в м.Івано-Франківську суддею Бабій О.М.,

в с т а н о в и в :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В серпні 2014 року представник Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позов тим, що 07 жовтня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_4 підприємством «Галнафтогазмонтаж» укладено кредитний договір № 38/2008 з додатком №1 до кредитного договору (графік погашення кредиту), відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» зобовязався надати у власність Приватного підприємства «Галнафтогазмонтаж» грошові кошти у розмірі 398 770 доларів США на такі цілі: придбання бульдозера «Caterpillar D6T» згідно договору купівліпродажу №С/С/254-08 від 23.09.2008 року, укладеного з ТзОВ з іноземними інвестиціями «ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ»; придбання екскаватора «Caterpillar 320D» та ковша до нього згідно договору купівлі-продажу №С/С/255-08 від 23.09.2008 року, укладеного з ТзОВ з іноземними інвестиціями «ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ» (п.2.1.2 кредитного договору), строком до 04 жовтня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з розрахунку 16,5% (згідно додаткового договору № 3 від 19 серпня 2011 року 12%).

Кредитний договір забезпечений договором поруки № 02/38/2008 від 19 серпня 2011 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК», ОСОБА_4 підприємства «Галнафтогазмонтаж» та ОСОБА_3

У зв»язку з неналежним виконанням кредитного договору ОСОБА_4 підприємством «Галнафтогазмонтаж» в частині сплати щомісячних платежів утворилася заборгованість по кредиту станом на 17 вересня 2014 року, розмір якої позивач, збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача ОСОБА_3, а саме 55 522,54 доларів США та 2 565,90 гривень, з яких: 48 295,41 доларів США - неповернута сума кредиту; 5 024,84 доларів США - прострочені відсотки за користування кредитними коштами; 2 400,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1 916,15 доларів США - пеня по простроченій основній сумі кредиту за період; 286,14 доларів США - пеня по прострочених відсотках за користування кредитними коштами, 165,90 грн. - пеня по простроченій комісії за адміністрування кредиту (а.с. 2-6, 89-90 т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року, провадження у справі в частині позовних вимог до ПП «Галнафтогазмонтаж» закрито, оскільки вони не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства (а.с.203-205, 239-240 т.1).

Учасники у судовому засіданні підтверджують, що рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до Приватного підприємства «Галнафтогазмонтаж» про стягнення заборгованості за цим кредитним договором задоволений. Господарським судом стягнута заборгованість (а.с.153-156 т.5), однак рішення не набрало законної сили і переглядається в апеляційному порядку, господарським апеляційним судом призначена економічна експертиза.

18 квітня 2016 року до участі у справі було допущено ПП «Галнафтогазмонтаж» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.93,98 т.2).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 підприємство «Галнафтогазмонтаж», про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №38/2008 від 07.10.2008 року у розмірі 55 522, 54 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 12 травня 2016 року еквівалентно 1 406 141, 64 грн. та 2 565,90 грн., з яких: 48 295,41 доларів США - неповернута сума кредиту; 5 024,84 доларів США - прострочені відсотки за користування кредитними коштами; 2 400,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту;

1916,15 доларів США - пеня по простроченій основній сумі кредиту за період; 286,14 доларів США - пеня по прострочених відсотках за користування кредитними коштами, 165,90 грн. - пеня по простроченій комісії за адміністрування кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_3 3 654 грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказала, що суд, задовольняючи позов у валюті, посилався на п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», який передбачає, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Однак при цьому суд стягнув також 1 031, 75 доларів США пеню по простроченій основній сумі кредиту за період з 16.03.2014 року по 16.09.2014 року та 156, 54 доларів США - пеню по прострочених відсотках за період з 16.03.2014 року по 16.09.2014 року, яка підлягала стягненню в гривні по курсу на день її нарахування.

На думку апелянта, не відповідають сумі заборгованості і надані позивачем розрахунки щодо виконання умов кредитного договору №38/2008 від 08.09.2008 року, які надані тільки у валюті, в той час, коли погашення кредиту та відсотків за кредит позичальником здійснювалася виключно в гривні і в розрахунку позову відсутній курс зарахування оплачених гривневих коштів в погашення валютного кредиту, що свідчать про неналежний розрахунок суми позову, який судом взято до уваги. Отримуючи гривневі кошти на свій рахунок Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» купувало на міжбанку по завищеним цінам долар США, тому за її переконанням підприємством уже сплачений кредит банку відноснокурсу долара до гривні, за яким отримувався кредит.

Крім того існує істотна зміна обставин, якими сторони кредитного договору керувалися при його укладенні, а саме істотна зміна курсу долара США до гривні. Так з 2008 року курс долара до національної валюти значно зріс. Зміна обставин є істотною, бо вона змінилась настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б кредитний договір або укладали б його на інших умовах.

Також апелянт вказала, що 07.10.2008 року банком кредит був наданий без забезпечення порукою, а лише при підписанні додаткового договору №3 до основного договору від 19.08.2011 року, який передбачав зміну графіка сплати платежів кредиту, умовою банку стало укладення договору поруки саме з апелянтом ОСОБА_3 і з зв»язку з чим представниками банку чинився на неї тиск.

Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У останнє судове засідання апелянт не з»явилася, подала заяву про відкладення розгляду справи у зв»язку з хворобою, проте жодних доказів про знаходження на лікуванні і неможливість з»явитися у судове засідання не представила.

Представник третьої особи апеляційну скаргу вважав обґрунтованою.

Представник позивача апеляційну скаргу в цілому не визнала, хоча погодилася з висновком експерта та позицією апелянта про неправильність розрахунку пені та безпідставність нарахування комісії за адміністрування кредиту.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов»язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, апелянт не з»явилася у судове засідання і не представила доказів, які б свідчили про поважність причин її неявки, тому колегія суддів визнала причини неявки апелянта у судове засідання неповажними і розглянула справу за відсутності апелянта.

Вислухавши пояснення представника третьої особи ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обгрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 527, 530, 612, 551, 553,554,543, 652 ЦК України, встановивши, що ПП «Галнафтогазмонтаж» на підставі зазначеного договору отримало кредитні кошти, відповідач ОСОБА_3 виступила поручителем за зобов»язаннями приватного підприємства перед банком, умови договору належним чином не виконані, у звязку з чим утворилася заборгованість по кредиту, дійшов висновку, що вона підлягає стягненню на користь позивача з відповідача згідно з позовними вимогами у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд в повній мірі не погоджується, оскільки судом неповно досліджені обставини, які мають значення для вирішення справи.

Так, ухвалою суду від 8 травня 2015 року за клопотанням представника ПП «Галнафтогазмонтаж» призначалася судова економічна експертиза, проведення якої доручалося експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, проте експертиза не була проведена у зв»язку з нездійсненням попередньої її вартості ПП «Галнафтогазмонтаж» (а.с.169-170, 176-177 т.1). Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року, але уже за клопотанням відповідача ОСОБА_3 знову призначалася судова економічна експертиза, проведення якої доручалося експертам тієї ж експертної установи (а.с.74-75 т.2), однак матеріали справи повернені суду у зв»язку з неоплатою експертизи. При тому, у матеріалах справи містяться відомості про погодження відповідача ОСОБА_3 з експертною установою оплати експертизи частинами до 01.06.2016р. (а.с.110 т.2), однак справа повернута суду з експертної установи 14 березня 2016 року (а.с.86 т.2). Отже, суд дійшовши висновку про необхідність у застосуванні спеціальних знань у сфері економіки і бухгалтерії, не забезпечивши усіх умов для проведення експертизи, не в повній мірі сприяв сторонам по справі у здійсненні своїх процесуальних прав, що призвело до неповного з»ясування обставин справи і є процесуальним порушенням.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство КРЕДОБАНК») та відповідачем ПП «Галнафтогазмонтаж» укладено кредитний договір № 38/2008, за яким банк надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 398 770 доларів США строком до 04 жовтня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з розрахунку 16,5 %. (а.с.8-13 т.1).

Відповідачем та представником третьої особи ПП «Галнафтогазмонтаж» визнається той факт, що на виконання кредитного договору банком видана обумовлена у договорі грошова сума.

Додатковими договорами № 1 від 23 лютого 2009 року, № 2 від 03 березня 2009 року, № 3 від 19 серпня 2011 року, № 5 від 02 липня 2013 року сторони вносили зміни та доповнення до кредитного договору № 38/2008 від 07.10.2008 року, зокрема встановили дату остаточного повернення кредиту 30 квітня 2015 року, та розмір відсотків за користування кредитом 12 % річних. (а.с.16,17,18-20,23-25 т.1).

Кредитний договір був укладений на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, відповідно до яких позичальник зобовязався повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором, сплачувати комісії та проценти за користування кредитом (розділ 1, п.2.5., п.4.1., п.4.2. та п.5.1. кредитного договору).

Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п.2.1. кредитного договору з моменту видачі кредиту до терміну вказаному в п.2.2. кредитного договору.

З метою забезпечення виконання ПП «Галнафтогазмонтаж» своїх зобовязань по кредитному договору було укладено договір поруки №02/38/2008 від 19.08.2011 року між кредитором, позичальником та ОСОБА_3В.(а.с.27-28).

Згідно п.1.1. договору поруки, поручитель зобовязується відповідати перед позивачем за виконання позичальником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплата процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №38/2008 від 07 жовтня 2008 року, а також усіма додатковими договорами до нього, які можуть бути укладені у майбутньому.

03 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством КРЕДОБАНК», ОСОБА_4 підприємством «Галнафтогазмонтаж» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до договору поруки №02/38/2008 від 19.08.2011 року. (а.с. 29 т.1).

Відповідно до п.1 зазначеного договору після викладення пункту 1.1. договору поруки у іншій редакції поручитель ОСОБА_3, підписавши цей договір, погодилася з тим, що залишок заборгованості по кредиту станом на 04 липня 2013 року складає 56095,95 доларів США, строк повернення кредиту до 30 квітня 2015 року, розмір відсотків за користування кредитом визначається кредитним договором (а.с.29 т.1).

Звернувшись з позовом у серпні 2014 року, позивач зазначав, що станом на 15 липня 2014р. у ПП «Галнафтогазмонтаж» перед банком виникла прострочена заборгованість.

Це підтверджується розрахунком заборгованості, представленим позивачем, згідно якого щомісячна сума до оплати згідно графіку по тілу кредиту повинна становити 2600 доларів США (а.с.26 т.1), останній раз тіло кредиту сплачувалося не у повному обсязі у розмірі 0,54 доларів США у жовтні 2013 року, з листопада 2013 року тіло кредиту не сплачувалося до липня 2014 року взагалі, тому утворилася по тілу кредиту заборгованість у розмірі 23 399,46 доларів США. Крім того, з січня 2014 року не сплачувалися проценти за користування кредитом, тому на липень 2014 року утворилася прострочена заборгованість по процентам у розмірі 3 822,82 доларів США (а.с.63 т.1).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

У звязку з порушенням ОСОБА_4 підприємством «Галнафтогазмонтаж» своїх зобовязань по кредитному договору позивачем на адресу Приватного підприємства «Галнафтогазмонтаж» та на адресу ОСОБА_3, 03.07.2014 року були направлені вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором щодо сплати заборгованості від 02.07.2014 року. (а.с.67-68, 70-71 т.1).

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом пунктів 5.9., 5.10. кредитного договору банк у випадках, передбачених пунктом 2.9. цього договору (зокрема несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов»язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.5.9.) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Враховуючи ті обставини, що до серпня 2014 року заборгованість за кредитом сплачена не була, то у позивача виникли підстави для пред»явлення позову про дострокове погашення кредиту.

Розрахунок заборгованості, представлений позивачем на підтвердження обставин, викладених у заяві про збільшення позовних вимог, свідчить про те що до 17 вересня 2014 року заборгованість за тілом кредиту та процентами не сплачувалася (а.с.92-94 т.1)

За клопотанням апелянта ОСОБА_3 апеляційним судом по справі призначалася судова економічна експертиза, яка виконувалася провідним судовим експертом відділу економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5

Згідно висновку експерта від 28.02.2017р. № 16620/16-45 (а.с.6-19 т.4) експерт дійшов наступного:

1) Дані, наведені у розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору № 38/2008 від 07.10.2008р. ПП «Галнафтогазмонтаж» станом на 17.09.2014р. щодо загальної суми заборгованості по кредиту в іноземній валюті в розмірі 48 295,41 доларів США не співпадають з даними, наведеними у графі «сума заборгованості» додатку № 1 до висновку в розмірі 38 355,22 доларів США, тобто не відповідають даним банківських документів, наданих на дослідження, різниця становить 9940, 19 доларів США. Встановити причину розбіжностей не можливо з причин, викладених у дослідницькій частині висновку (оскільки у матеріалах справи наявні були дані лише за період з червня 2013 року по квітень 2015 року, а за період з жовтня 2008р. по травень 2013 р. відсутні).

Дані, наведені у розрахунку щодо суми сплачених відсотків за користування кредитом ПП «Галнафтогазмотаж» в розмірі 145 471,51 доларів США не співпадають з даними, наведеними у графі «Сплата відсотків» додатку № 1 до висновку в розмірі 146 012, 67 доларів США, тобто не відповідають даним банківських документів, наданих на дослідження, різниця становить 541,16 доларів США.

Встановити обґрунтованість визначених банком підсумкових даних щодо суми нарахованих відсотків за користування кредитом та відповідно суму заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом, з урахуванням змін і доповнень, внесених додатковими договорами до кредитного договору № 38/2008 від 07.10.2008р., не можливо, оскільки виписки банку за рахунками з обліку нарахування ПАТ «КРЕДОБАНК» процентів за користування кредитом за період з 08.10.2008р. по 17.09.2014р., в матеріалах справи відсутні, а графіки платежів (додаток № 1) до кредитного договору № 38/2008 від 07.10.2008р. та розрахунок банку розміру плати за користування кредитом (процентів) за період з 08.10.2008р. по 17.09.2014р. не містять дані щодо алгоритму нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Тобто, детальної інформації щодо визначення суми нарахованих відсотків та прострочених відсотків за користування кредитними коштами, не наведено.

2) Встановити відповідність методу нарахування процентів ПАТ «КРЕДОБАНК» за кредитним договором вимогам укладеного між ВАТ «КРЕДОБАНК» та ПП «Галнафтогазмонтаж» кредитного договору № 38/2008 від 07.10.2008р. з додатком до нього № 1 і додаткових договорів № 1 від 23.02.2009р., № 2 від 03.03.2009р., № 3 від 19.08.2011р. з додатком № 1, № 5 від 02.07.2013р. з додатком № 1, не можливо, оскільки: виписки банку за рахунками з обліку нарахування ПП «Галнафтогазмонтаж» процентів по кредиту на дослідження не надані; графіки платежів (додаток № 1) до кредитного договору № 38/2008 від 07.10.2008р. та детальний розрахунок банку розміру плати за користування кредитом (процентів) за період з 08.10.2008р. по 17.09.2014р. не містять даних щодо алгоритму нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

3) Заявлений ПАТ «КРЕДОБАНК» у розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору № 38/2008 від 07.10.2008р. ПП «Галнафтогазмонтаж» станом на 17 вересня 2014 року розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів документально не підтверджується, розмір заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами документально підтвердити або спростувати не видається за можливе, оскільки виписки банку за рахунками з обліку нарахування ПП «Галнафтогазмонтаж» процентів по кредиту на дослідження не надані, а дані, наведені у розрахунку щодо суми сплачених відсотків за користування кредитом ПП «Галнафтогазмонтаж» не відповідають даним банківських документів, наданих на дослідження.

Розрахунок суми пені по простроченій заборгованості ПП «Галнафтогазмонтаж» за кредитним договором № 38/2008 від 07.10.2008р. за період з 16.03.2014р. по 16.09.2014р. ПАТ «КРЕДОБАНК» здійснено тільки в іноземній валюті і помісячно, що не відповідає вищенаведеним вимогам чинного законодавства, а саме: пеня за вимогою в іноземній валюті повинна нараховуватись в національній валюті з використанням курсу НБУ при визначенні розміру пені на час її виникнення, тобто з використанням курсу НБУ за кожен день прострочення протягом періоду нарахування пені.

Враховуючи, що в матеріалах, наданих на дослідження, відсутні банківські виписки по обліку заборгованості ПП «Галнафтогазмонтаж» по сплаті пені за прострочення сплати кредиту та прострочення сплати процентів, наявний в матеріалах справи розрахунок ПАТ «КРЕДОБАНК» по кредитному договору № 38/2008 від 07.10.2008р. стосовно суми заборгованості по сплаті пені станом на 17.09.20014р. документально підтвердити або спростувати та встановити відповідність даного розрахунку правилам математичних дій неможливо.

У зв»язку із наданням позивачем більшого обсягу розрахункових документів за клопотанням ОСОБА_3 судом призначалася додаткова судова економічна експертиза, яка виконана старшим судовим експертом лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6

Згідно висновку додаткової судової економічної експертизи від 27.10.2017 року № 12575/17-45 від 27.10.2017 року (а.с. 19-41 т. 5) наданий для проведення експертизи «Розрахунок суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору №38/2208 від 07.10.2008 року ПП «Галнафтогазмонтаж» станом на 17 вересня 2014 року відповідає даним виписок по особовим рахункам ПП «Галнафтогазмонтаж» № № 856, 881, 981, 881, облікових регістрів ПАТ «Кредобанк» по рахунках №№7856 та 9881 щодо виконання ПП «Галнафтогазмонтаж» та ОСОБА_1 зобовязань по кредитному договору №38/2008 від 07.10.2008 року та умовам укладеного сторонами кредитного договору (з урахуванням додатків до нього та додаткових договорів) в частині визначення сум: погашеної заборгованості за кредитом в сумі 297 439,49 дол. США, простроченої заборгованості за кредитом в сумі 48 295,42 дол.США, сплачених відсотків в сумі 145 471,51 дол.США, нарахованих відсотків за період з 07.10.2008 року по 30.11.2013 року в сумі 144 885,84 дол. США.

Встановити відповідність нарахування ПАТ «Кредобанк» відсотків з користування кредитом за період з 01.12.2013 року по 25.08.2014 року в загальній сумі 5640,51 дол. США не видається за можливе у звязку з відсутністю обґрунтування застосування ПАТ «Кредобанк» з 01.12.2013 року процентної ставки в розмірі 14% річних та з 01.02.2014 року процентної ставки в розмірі 16% річних.

Нарахування процентів за кредитним договором №38/2008 від 07.10.2008 року проводилось ПАТ «Кредобанк» за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці,але, умовно, 360 днів у році), що відповідає пункту 4.2 зазначеному договору.

Заявлений ПАТ «Кредобанк» у «розрахунку суми позову про стягнення заборгованості за кредитним договором №38/2008 ПП «Галнафтогазмонтаж» та розрахунку пені по простроченій заборгованості позичальника ПП «Галнафтогазмонтаж» у відповідності до кредитного договору №38/2008 від 07.10.2008 року за період з 16.03.2014 року по 16.09.2014 року розмір простроченої заборгованості за основною сумою кредиту, розмір заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами, виходячи із процентної ставки, встановленої основним та додатковими договорами, алгоритму нарахування процентів за користування кредитом, прописаному у п.4.2 договору з наступними змінами згідно умов додаткового договору, строку сплати процентів, передбаченого у п.4.3 договору з наступними змінами договору, а також розмір пені за кредитом та нарахованих процентів згідно п.п.4.5. 7.1 договору з наступними змінами, станом на 17 вересня 2014 року документально підтверджується у частині визначення сум: погашеної заборгованості за кредитом в сумі 297 439,49 дол. США, заборгованості за кредитом в сумі 48295,41 дол. США,сплачених відсотків в сумі 145 471,51 дол.США, нарахованих відсотків за період з 07.10.2008 року по 30.11.2013 року в сумі 144885,84 дол. США.

Заборгованість ПП «Галнафтогазмонтаж» за кредитним договором №38/2008 від 07.10.2008 року від 18.07.2008 року по пені за прострочення сплати кредиту в сумі 1 916,15 дол. США за прострочення сплати процентів в сумі 286,14дол. США, по простроченій комісії за адміністрування кредитом в сумі 165,90 грн. документально не підтверджується.

Таким чином, приймаючи до уваги, що заявлений позивачем розмір заборгованості за кредитом 48295,41 доларів США (по тілу кредиту) підтверджений у ході експертного дослідження, тому в цій частині позов є обгрунтованим.

Що ж стосується нарахованих процентів, то в цій частині колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість підняття банком відсоткової ставки як плати за користування кредитом до 14 та 16% річних.

Так, розмір процентної ставки врегульований п. 2.1.3 кредитного договору. На момент укладення кредитного договору процентна ставка встановлена в розмірі 16,5% річних. Додатковим договором № 3 від 18.08.2011р. до кредитного договору процентну ставку встановлено в розмірі 12% річних. Додаткових угод про те, що збільшено процентну ставку з 01.12.2013р. до 14% річних та з 01.02.2014р. до 16% річних суду не представлено.

За змістом пункту 2.1.3. додаткового договору № 5 від 02 липня 2013 року до кредитного договору від 07 жовтня 2008 року процентна ставка за кредитом встановлена також на рівні 12% річних (а.с.23 т.1).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

В силу положень частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Враховуючи те, що відсоткова ставка є істотною умовою договору кредиту, її розмір погоджений сторонами, тому вона повинна застосовуватися банком на рівні, що встановлений кредитним договором (у даному випадку додатковою угодою).

Відповідно до ч.1,2 , 4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції закону на час укладення додаткового кредитного договору, тобто 02.07. 2013р.) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Пункти 2.1.4 та 2.1.5 додаткового договору допускають застосування змінюваної процентної ставки.

Однак позивачем не надано жодних доказів того, що позичальник та поручитель були повідомлені про збільшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за календарних 15 днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка. У кредитному договорі не встановлено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Крім того, представником позивача не надано і відповідного рішення банку про збільшення процентної ставки, яке могло свідчити про обгрунтованість причин, які спонукали до такого збільшення.

Отже, процентна ставка за кредитом з 02.07.2013 року повинна бути розрахована за тарифом 12% річних.

Із розрахунку, проведеного експертом та пояснень експерта, наданих у судовому засіданні в режимі відеоконференції встановлено, що заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 01.12.2013 року по 25.08.2014р., виходячи із процентної ставки 12 % річних складає 4360, 95 доларів США (а.с.41 т.5).

Також суд вважає неправомірним нарахування банком неустойки (пені) у доларах США.

Поняття неустойки передбачено ст.549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Суд першої інстанції допустив помилку, стягнувши з відповідача пеню в іноземній валюті.

Згідно із частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Дія ж Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання

грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Максимальний розмір пені пов'язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України гривні.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України по справах № 6-79цс14 у постанові від 02.07.2014, № 6-145цс14 у постанові від 24.09.2014 року, від 01.04.2015 року у справі № 3-29гс15 та від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15 .

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку суми пені за період з 16.03.2014р. по 16.09.2014р., складеного ПАТ «Кредобанк» пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та несвоєчасне погашення процентів за кредитом розрахована в доларах США та становить 2202,29 доларів США.

Таким чином, розмір пені за кредитним договором нарахований банком всупереч вимогам нормативно-правових актів, тому є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 566 від 30.12.1998р., доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Відповідно до Інструкції по застосуванню Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 280 від 17.06.2004р., доходи банку відображаються в бухгалтерському обліку за розрахунками класу 6 «Доходи» наростаючим підсумком з початку року та в кінці звітного фінансового року закриваються: за умови перевищення доходів над витратами на рахунок 5040 «Прибуток звітного року»; за умови перевищення витрат над доходами на рахунок 5041 «Збиток звітного року».

За кредитом рахунків проводяться суми нарахованих, отриманих доходів, що належать до звітного періоду.

За дебетом рахунків проводяться суми зменшення доходів, що виникають за операціями; суми, що списуються під час формування результату роботи за звітний рік.

Доходи, отримані банком як штрафи чи пеня за порушення позичальником порядку виконання зобов»язань за кредитним договором відображаються в обліку кредиту рахунку 6397 «Штрафи, пені, що отримані банком».

Враховуючи, що позивачем не представлено допустимих доказів, якими повинні бути документи бухгалтерського обліку щодо обліку заборгованості по пені за прострочення сплати кредиту, процентів, комісії за кредитним договором від 18.07.2008р., тому позов в частині стягнення пені в цілому є необґрунтованим.

Що ж стосується стягнення простроченої комісії за адміністрування кредиту в розмірі 2 400,00 грн, то суд виходить з такого.

У пункті 4.1.3 кредитного договору за надання кредиту передбачена сплата позичальником банку комісій, встановлених тарифами банку, зокрема комісії за розгляд кредитної заявки, за видачу кредиту, за управління кредитом, за дострокове повернення кредиту, інші комісії відповідно до діючих тарифів банку.

Додатковим договором № 3 до кредитного договору від 19 серпня 2011 року у пункт 4.1. кредитного договору внесені зміни, зокрема підпункт 4.1.3. кредитного договору, яким передбачена комісія за управління кредитом, викладений у іншій редакції, а також пункт 4.1 кредитного договору доповнений підпунктами 4.1.7 та 4.1.8, відповідно до яких передбачені комісії за розгляд заявки та за зміну умов кредитування.

Слід зауважити, що обслуговування кредиту є супутньою послугою банку, за надання якої можливе встановлення комісії.

Однак, кредитний договір не містить вичерпного переліку усіх видів комісій, які зобовязався позичальник сплачувати. Суд першої інстанції не звернув уваги, що у кредитному договорі прямо не передбачена комісія за адміністрування кредиту, яку просить стягнути позивач.

У судовому засіданні представник позивача не представив доказів які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику і чим передбачений такий вид комісії (тарифами банку чи договором у разі, якщо це комісія за управління кредитом).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позичальник взяв на себе зобовязання по сплаті комісії за адміністрування кредиту із зазначенням конкретних послуг, за надання яких розрахована вартість, тому апеляційний суд вважає позов в цій частині необґрунтованим.

Враховуючи положення ст.ст. 192, 533 ЦК України, положення статті 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність", згідно з якими кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент, а законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, допустимість використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом, можливість визначення еквіваленту за офіційним курсом долара США, як на день подання заяви про збільшення позовних вимог, так і у наступному на день платежу, наявність права у позивача здійснювати операції з валютними цінностями (сторонами не заперечується у судовому засіданні наявність у позивача такої банківської ліцензії), відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом, тому суд дійшов висновку про можливість стягнення заборгованості за кредитом і процентів в межах позовних вимог в іноземній валюті доларах США за курсом національної валюти до долара США на день розрахунку заборгованості за кредитом, тобто на 17.09.2014р.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №38/2008 від 07.10.2008 року, яка утворилася станом на 17 вересня 2014 року, що складається із: 48 295,41 доларів США - неповернута сума кредиту, що згідно офіційного курсу НБУ , встановленого на 17 вересня 2014 року , 13,0823 гривень за долар США, що еквівалентно станом на 17.09.2014р. 631 815, 04 гривень; 4 360,95 - відсотки за користування кредитними коштами за період з 01.12.2013 року по 25.08.2014 року, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленого на 17 вересня 2014 року , 13,0823 гривень за долар США, що еквівалентно станом на 17.09.2014р. 57051,26 гривень, а всього 52656,36 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно станом на 17.09.2014р. 688 866,3 гривень.

Види та загальні умови забезпечення виконання зобовязання передбачені ст. ст. 546 та 548 ЦК України, до яких відноситься, зокрема, порука.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 2.5. договору поруки позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед банком.

Враховуючи ту обставину, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 виникли зобов»язальні правовідносини із договору поруки, підписавши договір відповідач погодилася забезпечити кредитне зобов»язання позичальника, є солідарним боржником разом з позичальником, тому заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з неї.

Доводи апелянта про те, що зі сторони банку на неї здійснювався тиск щодо підписання цього договору поруки не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем цей правочин не оспорюється.

Також не приймаються судом до уваги доводи апелянта про те , що позивачем здійснювалася купівля валюти на міжбанку по завищеним цінам, оскільки таких доказів суду не представлено і умови кредитного договору не містять вимог щодо фіксованої вартості валюти, за якою повинна здійснюватися купівля валюти.

Неможливо врахувати і посилання апелянта на значне зростання курсу долара до національної валюти, що сторони не могли цю обставину передбачити при укладенні договору, так як ця обставина не може бути підставою для відмови у позові або зменшення кредитної заборгованості.

Третьою особою ПП «Галнафтогазмонтаж» поданий контррозрахунок по кредитному договору № 38/08 (а.с.188-194 т.1), згідно якого існує переплата по кредиту. Цей розрахунок також не приймається судом до уваги, оскільки не є доказом, а висновком експерта розрахований та підтверджений розмір заборгованості по кредиту та процентам.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції під час розгляду неповно з»ясовано обставини справи, в чому полягає порушення норм процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права щодо стягнення пені по кредиту, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням наведеного,відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.

Так, позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір у розмірі у розмірі 3654,00 грн. (а.с.1), а відповідачем здійснена оплата судової економічної експертизи у розмірі 22176 грн (а.с.23 т.4) та додаткової судової економічної експертизи у розмірі 22 176 грн (а.с.18 т.5). Ці витрати пов»язані з розглядом справи, тому згідно з частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України їх слід покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №38/2008 від 07.10.2008 року, яка утворилася станом на 17 вересня 2014 року, що складається із: 48 295,41 доларів США - неповернута сума кредиту, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно станом на 17.09.2014р. 631 815, 04 гривень; 4 360,95 - відсотки за користування кредитними коштами за період з 01.12.2013 року по 25.08.2014 року, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно станом на 17.09.2014р. 57051,26 гривень, а всього 52656,36 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно станом на 17.09.2014р. 688 866,3 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 3453,03 (три тисячі чотириста п»ятдесят три гривні нуль три копійки).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог витрати по оплаті експертиз у розмірі 2439,36 (дві тисячі чотириста тридцять дев»ять гривень тридцять шість копійок).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2018 року.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_7

ОСОБА_8