Номер провадження 2/754/2406/18
16 квітня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Журавської О.В.
при секретарі - Касян А.Р.
за відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі зареєстрована вона та її двоюрідний племінник - ОСОБА_2. Позивачка зазначила, що зареєструвала відповідача в своїй квартирі за проханням свого брата, коли відповідач приїхав до Києва навчатися. Деякий час відповідач проживав у неї, але не дуже довго, потім разом з хлопцями почав винаймати квартиру. Спочатку реєстрація відповідача у її квартирі її не турбувала, але згодом змінилися умови життя, за комунальні послуги стала набагато більше сплачувати, звернутися для отримання субсидії також не може в зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований але не проживає. Відповідач зараз проживає у Росії, він надіслав їй довіреність, щоб вона його могла зняти з реєстрації. Вона звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА в м. Києві, де їй надали заяву для заповнення в якій необхідно також зазначити реквізити паспорта, але такої інформації у неї немає. В зв'язку з цим позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В судове засідання позивачка не з`явилась, до суду подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою реєстрації та шляхом розміщення відомостей про рух справи на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва. Жодних клопотань і заяв до суду не подавав.
Представник третьої особи - Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до суду подала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст. 280 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала сторона позивача.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці - ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 04.02.1997 року (а.с. 8).
Відповідно до Актів від 20.01.2017 р., 12.05.2017 р., 11.08.2017 р., 14.11.2017 р., складених ЖБК «Хімік-16» при обстеженні квартири АДРЕСА_1 були виявлені речі тільки ОСОБА_1 Речей ОСОБА_2 не виявлено, останній в квартирі не проживає (а.с. 4, 5, 6, 7).
Також в матеріалах справи наявна копія довіреності, посвідчена тимчасово виконуючим обов'язки нотаріуса нотаріального округу міста Сургут Ханти-Мансійського автономного округу-Югри Тюменської області Самойлової Ж.О. - Заріповою Е.К. від 27.09.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уповноважує ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, бути його представником в усіх організаціях та установах, в тому числі підрозділах державної міграційної служби України з питання знаття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.
Проживання та реєстрація сторонніх осіб в квартирі є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не належать до членів сім'ї позивача.
Відповідач не є на даний час власником квартири АДРЕСА_1, не є членом сім`ї власника квартири, будь-яких договірних зобов'язань між позивачем та відповідачем пов'язаних з наймом (орендою) цієї квартири не існує.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: