Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/963/18
Р І Ш Е Н Н Я

3 квітня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна

Свій позов обґрунтовує тим, що 30 серпня 2010 року Придніпровським районним судом м. Черкаси постановлено ухвалу по справі № 2-4791/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. У розгляді вказаної справи вона участі не брала. В розгляді вказаної справи, я участі не брала. Про наявність вказаного арешту, вона дізналася восени 2017 року. На даний час вона являється власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Зазначений арешт позбавляє її можливості в реалізації всіх правомочностей, як власника даного майна, зокрема права на розпорядження своєю власністю.

Просила суд скасувати арешт, накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 39 серпня 2010 року по справі № 2-4791/10 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером 10219857.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2018 року відкрите провадження у справі, справи призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 4 грудня 2017 року, вказаний арешт зареєстрований за реєстраційним номером обтяження 10219857.

15 липня 2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Ященко В.М., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акту № 26669618/3 державного виконавця, видано ОСОБА_1 свідоцтво, що посвідчує право власності на майно, що складається з 1/3 (однієї третьої) частини п'ятикімнатної квартири НОМЕР_1 (тридцять сім) загальною площею 116,9 кв.м., житловою площею 78,5 кв.м., розташована на десятому-одинадцятому поверхах одинадцятиповерхового цегляного будинку АДРЕСА_1.

15 липня 2013 року зазначене свідоцтво було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 липня 2013 року, індексний номер витягу 6224781.

Передача зазначено майна відбулась на виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-279 від 19 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 120 000 грн. та постанови державного виконавця № б/н від 14 серпня 2012 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 316-317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати 1 усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до пункту 9 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина тертя стаття 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини 1 статті 214 ЦПК).

Пунктами 8, 12 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснено, що оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна.

Таким чином, з огляду на вибуття із власності ОСОБА_3 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та набуття позивачкою права власності на квартиру, згідно свідоцтва від 15 липня 2013 року, автоматично відпали ті підстави які були наявні під час постановления Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвали про накладення вказаного арешту на зазначене майно.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.ст.16,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 76-81, 263-265,268,273 ЦПК України,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна задвольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 39 серпня 2010 року по справі № 2-4791/10 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за номером 10219857.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 13 квітня 2018 року.

Головуючий: Р. В. Демчик