АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/773/18 Справа № 202/4316/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

19 квітня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пищиди М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3, заінтересована особа: Публічне акціонере товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій протиправними та скасування постанови

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3, в якій просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3 по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження №49798621 від 14 січня 2016 року та скасувати вищезазначену постанову. В обґрунтування своєї скарги заявник зазначає, що постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3 від 14 січня 2016 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2/0202/54/2014, виданого 13 травня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 692874 грн. 27 коп. Зазначає, що на момент видачі виконавчого листа діяли положення статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, відповідно до яких строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Вищезазначена постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 січня 2016 року за вх. №97/0235/3, відповідно до якої стягувач помилково зазначив невірну адресу боржника ОСОБА_2 Вважає, що стягувач за виконавчим провадженням ПАТ КБ «Приватбанк» навмисно зазначив неправдиву інформацію щодо місця проживання скаржника з метою переривання строку подачі виконавчого документа для стягнення, оскільки місце реєстрації скаржника ПАТ КБ «Приватбанк» була відомо достовірно. Строк для предявлення виконавчого листа встановлено до 27 листопада 2015 року. Отже, станом на день прийняття оскаржуваної постанови строк предявлення до виконання виконавчого документу сплив. Крім того, в порушення вимог законодавства скаржник не отримував постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2016 року. Вважає дії державного виконавця при винесення цієї постанови неправомірними, оскільки державний виконавець не дотримався положень Закону України «Про виконавче провадження» під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження (а.с.1-4).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року у задоволенні скарги - відмовлено (а.с.31-34).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування та постановлення нової, якою його скаргу задовольнити в повному обсязі (а.с.37-42).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 (01001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_5 ( 01001, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KILG0 від 12 грудня 2007 року, а саме заборгованість за кредитом в сумі 692874 грн.27 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 289701 грн. 69 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3316 грн.69 коп., а також пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 5000 грн. 00 коп., а всього 990892 грн. 65 коп. Крім того, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по справі в розмірі 1820 грн.00 коп., тобто по 910 грн. 00 коп. з кожного.

13 травня 2015 року по вищезазначеній цивільній справі Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист №2/0202/54/2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 692874 грн. 27 коп.

На підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадження, 13 листопада 2015 року постановою державного виконавця Весельківського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області за вищезазначеним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження №49351039.

Після повернення виконавчого листа стягувачу, на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадження від 12 січня 2016 року за вх. №97/0235/3, 14 січня 2016 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3 за вищезазначеним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження №49351039.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд 1 інстанції виходив з того, що дії головного державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 49798621 відповідали вимогам законодавства, оскільки на момент звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження були відсутні законні підстави для відмови у прийнятті виконавчого документу. При цьому державний виконавець керувався інформацією, наданою стягувачем про фактичне місце проживання боржника ОСОБА_2 на території Новоодеського району в селі Баловне. Крім того, у звязку з перериванням строку предявлення до виконання виконавчого документу, строк предявлення для виконання виконавчого листа станом на 14 січня 2016 не було пропущено.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 383 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали), учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 статті 20 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Статтею 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції дійсній на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, а саме, станом на 14 січня 2016 року) передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

В п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для предявлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявність інших, передбачених законодавством обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження).

Пунктом 18 зазначеної Постанови встановлено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Як вбачається, з копії виконавчого листа та матеріалів справи, рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості набрало законної сили 27.11.2014 року, строк предявлення виконавчого листа до виконання - до 27.11.2015 року. 13 листопада 2015 року вищезазначений виконавчий лист було вперше прийнято до виконання, що підтверджується постановою державного виконавця Весельківського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження №49351039 від 13 листопада 2015 року. Після повернення виконавчого листа, стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» вдруге звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження від 12 січня 2016 року за Вх. №97/0235/3, тобто в межах річного строку після останнього повернення виконавчого листа. Строк предявлення виконавчого листа до виконання після перерви через повернення його стягувачу було встановлено з дня повернення виконавчого документу. З цих підстав, 14 січня 2016 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження №49798621.

Колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо відмови у задоволення скарги, оскільки головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3, в рамках виконавчого провадження №49798621, правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по справі.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі щодо неправомірності дій державного виконавця з-приводу відкриття виконавчого провадження колегія суддів не приймає до уваги, оскільки скаржником не надано жодних доказів на підтвердження заявлених вимог. Висловлені у скарзі та апеляційній скарзі припущення про завідомо неправдиві відомості, надані стягувачем під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження у справі, колегія суддів не може приймати до уваги у звязку з їх недоведеністю, а надані скаржником документи не підтверджують його доводи.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: