Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа 215/53/18
номер провадження 2/215/639/18
23 квітня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого судді Дудікова А.В.
при секретарі Бисовій В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу 215/53/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2001 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. У січні 2016 року вони припинили шлюбні стосунки через різні погляди на подружнє життя. Спілкування з відповідачем перетворилось на з'ясування стосунків, що в свою чергу призвело до повної відсутності взаєморозуміння між ними. З огляду на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.
Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.19).
У судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судові засідання на 20.12.2017 р., 20.03.2018 р. та 23.04.2018 р., однак конверти повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання. (а.с. 14, 24, 25).
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 липня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, про що 25 липня 2001 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 3. Прізвище ОСОБА_4 після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4
Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6,7).
Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, ОСОБА_1 скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом.
Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Позивач в заяві вказав, що шлюбні відносини фактично припинили у січні 2016 року, після чого сторони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть.
З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені нею судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 липня 2001 року Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, про що 25 липня 2001 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 3- розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН НОМЕР_2) 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: