АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/7170/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2984/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Гончарова Валентина Вікторовича в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (надалі - ПрАТ «АСК «Інго Україна») про стягнення страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу, у сумі 47 190 грн. 33 коп. та 4 200 грн. витрат з оплати правової допомоги адвоката.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 23 червня 2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. на вул. Кільцева дорога в м. Києві за участю належного ОСОБА_3 транспортного засобу «Ауді», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та належного ТОВ ПТК «Агромат» транспортного засобу «Сканіа», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний їй автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди відносно водія ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, проте постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, в даній постанові зазначено, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Цивільна відповідальність власника автомобіля «Сканіа», державний номер НОМЕР_1, на момент пригоди була застрахована ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» за полісом № АЕ/93 57591.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля «Ауді» державний номер НОМЕР_2 становить 46190 грн. 33 коп., окрім того вартість складання звіту - 1 000 грн.

21 липня 2016 року ОСОБА_5 повідомив страховика про вказану дорожньо-транспортну пригоду та 10 листопада 2016 року позивач звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування, проте на даний час відповідачем страхове відшкодування не сплачено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували презумпцію вини водія ОСОБА_4, а враховуючи, що на позивача обов'язок доказування вини іншої особи в заподіянні джерелом підвищеної небезпеки шкоди не покладається, а він лише повинен доказати факт завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представника, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 23 червня 2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. на вул. Кільцева дорога в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_3 транспортного засобу «Ауді», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та належного ТОВ ПТК «Агромат» транспортного засобу «Сканіа», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_5 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП й одночасно постановою суду визнано доведеним, що вказана ДТП відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля «Сканіа» державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР (а.с.6-7).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сканіа», державний номер НОМЕР_1, станом на 23 червня 2016 року була застрахована ПрАТ «АСК «Інго Україна» (а.с.165).

Звітом № 94 про оцінку автомобіля AUDI A4 1.9 TDI, номерний знак НОМЕР_2, який складений 27 жовтня 2016 року приватним підприємцем ОСОБА_6, визначено розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «Ауді» державний номер НОМЕР_2 внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, у сумі 46 190 грн. 33 коп. (а.с.10-13).

21 липня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «АСК «Інго Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.9).

Відповідно до справи, 10 листопада 2016 року ОСОБА_3 через засоби поштового зв'язку звернулася до ПрАТ «АСК «Інго Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, яку страховою компанією отримано 14 листопада 2016 року (а.с.25, 26).

Встановлено, що відповідачем страхове відшкодування ОСОБА_3 не сплачено, вмотивованого рішення за результатами розгляду поданої нею заяви протягом 90 днів не прийнято.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо водія автомобіля «Сканіа» державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, не складався, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху він не визнавався, а тому страхова компанія правомірно не визнала подію страховим випадком.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відносини, що склалися між сторонами у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за полісом № АЕ/9357591 врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 6 згаданого Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-права відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування можуть розглядатись наявні перешкоди страховику переконатись, що подія є страховим випадком.

Встановлено, що інспектором патрульної служби роти № 9 батальйону №2 Управління патрульної служби в м. Києві за наслідком виїзду за викликом на місце дорожньо-транспортної події, яка відбулася близько 14 год. 23 червня 2016 року по вул.Кільцева дорога в м. Києві за участю транспортних засобів «Ауді», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та «Сканіа», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, протокол про вчинення адміністративного правопорушення складено щодо ОСОБА_5

Між тим, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_5 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП й одночасно постановою суду визнано доведеним, що зазначена дорожньо-транспортна подія відбулася внаслідок порушення вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР іншим учасником пригоди - ОСОБА_4 (а.с.6-7).

Згаданою постановою суду визнано доведеним, що водій автомобіля «Сканіа» перед початком маневру перестроювання з лівої крайньої смуги руху у середню смугу не переконався у безпечності такого маневру та не надав перевагу автомобілю «Ауді», який здійснював перестроювання у цю ж середню смугу руху з крайньої смуги руху.

Отже, постановою суду, яка набрала законної сили, визнано доведеним вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення з допомогою застрахованого автомобіля, що призвело до виникнення дорожньо - транспортної пригоди, за наслідками якої автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Зі справи убачається, що ОСОБА_3, звертаючись до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, у якості додатку до заяви долучила копію постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 11 жовтня 2016 року.

У справі відсутні докази, які б свідчили про наявність у страхової компанії перешкод переконатися, що подія за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком. Страховою компанією не вживалися заходи щодо з'ясування обставин дорожньо - транспорної пригоди, не вирішувалося питання щодо призначення відповідної експертизи.

Відмовився від призначення відповідної експертизи представник страхової компанії і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно положень ч. 6 ст. 83 ЦПК України (ч. 4 ст. 61 ЦПК України на день ухвалення рішення) постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, у розумінні вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду носить преюдиційний характер щодо правових наслідків дій ОСОБА_5, як правильно визнав районний суд в оскаржуваному рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав відсутність у справі постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Проте районний суд залишив поза увагою встановлення судом за результатами розгляду адміністративних матеріалів обставин того, що саме за наслідками керування ОСОБА_4 застрахованим транспортним засобом відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Місцевий суд залишив поза увагою ту обставину, що визнання події страховим випадком регулюється положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а протокол чи постанова суду підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами.

Відсутність постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, з урахуванням положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не позбавляла можливості страхову компанію самостійно встановити обставини події, провести огляд місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї (п. 33.3 ст. 33 вказаного Закону).

Зазначені обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, враховуючи таке.

Згідно ст. 22 Закону України, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Встановлено, що автомобіль «Ауді» державний номер НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.5), й 21 липня 2016 року до страхової подано повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого транспортного засобу, а 14 листопада 2016 року - заява про виплату страхового відшкодування з додатками до неї (а.с.9, 25,26).

Відповідно до звіту № 94 про оцінку автомобіля AUDI A4 1.9 TDI,номерний знак НОМЕР_2, від 27 жовтня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ауді», державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді станом на 22 жовтня 2016 року складає 46 190 грн. 33 коп., з яких ПДВ становить 7698 грн. 39 коп.

Згідно платіжного доручення, за складання фахівцем звіту, ОСОБА_5 сплачено 1000 грн. й вказана сума грошових коштів підлягає сплаті страховою компанією (а.с.24).

На спростування висновків, викладених у звіті щодо розміру заподіяних збитків, представником страхової компанії будь-яких доказів не долучено, а тому суд вважає його належним доказом й кладе в основу рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково, а сума страхового відшкодування - зменшенню на 7698 грн. 39 коп. ПДВ.

За таких обставин, з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу з урахуванням 1000 грн. витрат, пов'язаних з складанням звіту, що становить 38491 грн. 94 коп. (47190,33 - 7698,39).

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»( який був чинним на час розгляду справи), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до абз. 2 п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Позивачем до справи долучено договір про надання правової допомоги від 17 лютого 2017 року, у відповідності до якого ОСОБА_3 доручила, а адвокат Гончаров В.В. прийняв зобов'язання по наданню правової допомоги у справі за позовом клієнта про стягнення з ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхового відшкодування за настання ДТП, яка мала місце 23 червня 2016 року, у зв'язку з чим сплачено 4200грн. (а.с.27, 30).

Встановлено, що прожитковий мінімум в Україні на 2017 року становив 1600 грн., 40 % з яких - 600 грн.

Згідно даних долученого до справи розрахунку вартості правової допомоги, адвокатом було потрачено по 1 год. на ознайомлення з матеріалами справи, надання консультації клієнту та 3 год. на підготовку позовних матеріалів, що всього становить 3000 грн. (а.с.28).

Відповідно до даних, які містяться у журналі судового засідання від 21 червня 2017 року, засідання почалося об 09 год. 43 хв. та закінчилося об 09 год. 58 хв., що становить 15 хв. (а.с.76),

Враховуючи зазначене, колегія суддів визнає доведеним наявність правових підстав до стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_3 на відшкодування понесених нею витрат на правову допомогу, в сумі 3150 грн.

На підставі вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь ОСОБА_3 судових витрат, у сумі 1600 грн. (640 грн.+960 грн.) (а.с.1, 120).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Гончарова Валентина Вікторовича в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у розмірі 38491 грн. 94 коп. та 3150 грн. витрат з оплати правової допомоги адвоката, а також судові витрати, в сумі 1600 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: