Справа № 521/7002/14-ц
Провадження №6/521/239/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

при секретарі Власової В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі подання Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшло подання про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1.

Подання мотивоване тим, що у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження № 44887974 по примусовому виконанню рішення Малиновського районного судом м. Одеси по цивільній справі № 521/7002/14-ц року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь ПАТ КП «Приватбанк» у розмірі 56408,63 грн.

25.09.2014 року старшим державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також накладено арешт на все майно боржника, про що повідомлено ОСОБА_1 у визначеному законом порядку.

Проте, рішення суду боржником не виконується.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення.

11.04.2018 року Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1.

Сторони та інші заінтересовані особи в судове засідання, відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України не викликалися.

Розглянувши подання в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали та надані до суду письмові докази, оцінивши докази відповідно до вимог ЦПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку про таке.

Судом встановлено, що на виконанні в Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавчий лист № 521/7002/14-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 31.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь ПАТ КП «Приватбанк» у розмірі 56408,63 грн.

25.09.2014 року старшим державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено ОСОБА_1 у визначеному законом порядку.

Боржник повідомлена про відкриття виконавчого провадження належним чином, але рішення суду не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення.

Такі заходи примусового виконання рішення суду Державним виконавцем було вжито.

Стосовно боржника було направлено запити в різні інстанції, звідки на ці запити до виконавчої служби надійшли відповіді.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_1 нерухоме майна за боржником не зареєстровано.

Відповідно до довідки ДФС України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб - інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого сплаченого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з їх податку в ДРФО відсутня.

Як вбачається з довідки ПФУ про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами інформація відсутня.

Згідно довідки ДФС України про номери відкритих рахунків у банках або інших фінансових установах боржниками - юридичними особами/або фізичними особами - підприємцями - інформація відсутня.

За ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», постановою від 22.05.2014 року державного виконавця було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та заборона на його відчуження.

Державним виконавцем направлено запит до Територіального сервісного центру № НОМЕР_1 України в Одеській обл., щодо зареєстрованих автотранспортних засобів за боржницею є інформація про наявність автомобіля Nissan QASHQAI, який в заставі у ОТП Банку.

Як вбачається з акту державного виконавця, виходами за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_1 фактично не знайдено за адресою вказаною у виконавчому документі, майно та кошти на які згідно із законом можливо звернути стягнення, належні боржнику - не виявлені; у дверях залишено виклик на прийом.

Проте, до Відділу боржник не прибула та до теперішнього часу не надала відомості щодо сплати боргу.

Таким чином, громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2, яка, згідно рішення суду повинна сплатити борг у розмірі 56408,63 грн., злісно ухиляється від сплати вказаного боргу та рішення суду боржником не виконується.

Станом на час звернення до суду заборгованість не сплачена.

Статтею 33 Конституції України зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» передбачено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України.

Так, положенням пункту пятого частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, -до виконання зобовязань.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на державну прикордонну службу України, відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення вїзду в Україну, або виїзду з України осіб, яким, згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну, або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі за дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обовязковим до виконання.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права та наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення вимог подання.

Керуючись ст. 33, 129-1 Конституції України, ст. 261, 353, 441 ЦПК України, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», суд,

У Х В А Л И В:

Подання Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити - громадянку України ОСОБА_1, 07.11.1980 р. н., ІПН НОМЕР_2, паспорт серії КК 810196 виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 31.01.2002 року, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на неї за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/7002/14-ц.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України (м. Київ вул. Володимирська,26).

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: Н.В. Мирончук

13.04.18