Номер провадження: 22-ц/785/1155/18
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м. Одеса

Справа № 521/21087/16ц

Провадження №22ц/785/1155/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

з участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановленого під головуванням судді Сегеди О.М. 07 серпня 2017 року в м. Одеса,-

встановила:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач посилався на те, що 13 лютого 2014 року на 28 км а/ш Одеса-Рені мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю маршрутного автобуса «Мерседес» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті якої йому були спричиненні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Вироком Овідіопольського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року ОСОБА_4, був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, йому було призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі, без позбавлення права керування транспортнім засобом та були частково задоволенні позовні вимоги потерпілих.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року вирок Овідіопольського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року в частині задоволення цивільних позовів потерпілих, у тому числі і позивача, був скасований.

Транспортний засіб маршрутний автобус марки «Мерседес» р/н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3, з яким ОСОБА_4 на момент ДТП знаходився в трудових відносинах, тому саме ОСОБА_3, як власник маршрутного автобуса марки «Мерседес» р/н НОМЕР_1 повинен нести відповідальність за отриману позивачем матеріальну та моральну шкоду.

Позивач стверджував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани голови, тупої травми лівого плечового суглобу, в єдиний комплекс якої містять частковий розрив волокон надостного, підостного, підлопаткового мязів, бурсит підакроміальної та під дельтовидної сумок, синовіт, пошкодження верхньо-переднього відділу суглобової губи, тупа травма правого плечового суглобу, в єдиний комплекс якого входять розрив правого ключично-акроміального зчленування, частковий розрив волокон підостного м'язу, синовіт, пошкодження верхньо-переднього відділу суглобової губи, тендовагініт довгої головки біцепса, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Вказані ушкодження обмежували рухи в плечових суглобах, що не дозволяло йому виконувати яку-небудь фізичну роботу і виключало прийом на роботу як працівника низько кваліфікованої праці.

Зазначав, що після проходження амбулаторного лікування, стан його здоров'я дозволив йому влаштуватися на роботу тільки 15 квітня 2015 року.

Вказував, що оскільки він на час ДТП не працював, то відповідно до ст.1195 ЦК України він має право на відшкодування шкоди за період з 13 лютого 2014 року по 15 квітня 2015 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка на час звернення до суду складала 1600,00 грн. Отже сума відшкодування шкоди, за його думкою, складає 22400,00 грн. (1600 х 14міс.).

Крім цього, позивач зазначав, що за період амбулаторного лікування за призначенням лікарів ним було витрачено на придбання ліків в аптеках та медичні дослідження 7385,56 грн.

Стверджував, що за цей час, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду йому не відшкодовували.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 22400 грн., вартість ліків та медичні дослідження в розмірі 7385,56 грн., вартість проїзного квітка в розмірі 65,13 грн. , вартість заправки автомобіля для поїздок до слідчого в період досудового та судового провадження в розмірі 1053,24 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., вартість санаторно-курортного лікування в розмірі 9867,00 грн., 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судовий збір в розмірі 552,00 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 22400 (двадцять дві тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 вартість ліків в розмірі 7385(сім тисяч триста вісімдесят п'ять) грн. 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 вартість проїзного квітка в розмірі 65(шістдесят п'ять) грн. 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 вартість заправки автомобіля в розмірі 1053(одна тисяча п'ятдесят три) грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 судовій збір за вимоги матеріального характеру в сумі 552 (п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 листопада 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовій збір за вимоги морального характеру в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 148-152).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 22 400 грн., вартості заправки автомобіля в розмірі 1 053, 24 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. (а.с.157-161).

В решті рішення суду не оскаржується.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при стягненні середнього заробітку за час втрати працездатності за 14 місяців суд не взяв до уваги висновок МСЄК, яким не визначено відсоток втрати працездатності позивачем в результаті отриманих травм станом на 15 квітня 2015 року; суд не врахував, що позивачем не наданий розрахунок витраченого часу на правову допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що судом правомірно стягнуто з відповідача спричинений матеріальний збиток у розмірі 24 000 грн. на підставі ч. 2 ст. 1195 ЦК України, оскільки він не працював на момент ДТП та отримані травми не давали йому можливості працювати та працевлаштувався він тільки 15.04.2015 року. Також відзив містить розрахунки витраченого часу на правову допомогу на загальну суму 4000 грн. / а.с. 203-204/. При поїздках до органів слідства та суду разом з адвокатом позивачем на пальне витрачено 1053,24 грн.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_3, підлягає частковому задоволенню , а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 24 000,00 гривень, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині позовних вимог нового судового рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 22 400 грн., вартості заправки автомобіля в розмірі 1 053, 24 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн., тому законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється лише в цій частині .

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 24 000 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн. та витрат на поїздки до органів слідства та суду у розмірі 1053,24 грн. , суд першої інстанції посилався на те, що оскільки відповідач на час ДТП не працював, а після ДТП не мав можливості працювати, то відповідно до ст.1195 ЦК України він має право на відшкодування шкоди за період з 13 лютого 2014 року по 15 квітня 2015 року в сумі 22400,00 грн., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час звернення до суду 1600,00 грн., а витрати на правову допомогу та на поїздки до суду стягнуто на підставі ст. ст. 79, 84 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна.

Колегія суддів,частково погоджується з доводами апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 лютого 2014 року на 28 км а/ш Одеса-Рені мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю маршрутного автобуса «Мерседес» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани голови, тупої травми лівого плечового суглобу, в єдиний комплекс якої містять частковий розрив волокон надостного, підостного, підлопаткового мязів, бурсит підакроміальної та під дельтовидної сумок, виновіт, пошкодження верхньо-переднього відділу суглобової губи, тупа травма правого плечового суглобу, в єдиний комплекс якого входять розрив правого ключично-акроміального зчленування, частковий розрив волокон підостного м'язу, синовіт, пошкодження верхньо-переднього відділу суглобової губи, тендовагініт довгої головки біцепса, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, що підтверджується висновком експерта №233 від 07.07.2015 року /а.с.29-32/.

Вироком Овідіопольського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, йому було призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі, без позбавлення права керування транспортнім засобом. Крім того, вказаним вироком були частково задоволенні позовні вимоги потерпілих.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року вирок Овідіопольського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року в частині задоволення цивільних позовів потерпілих, у тому числі і позивача, був скасований та матеріали в цій частині направлені на судовий розгляд в порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції /а.с.14/.

Як встановлено вироком Овідіопольського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року та трудовим договором ОСОБА_4 відповідно до трудового договору з 07 лютого 2014 року знаходився в трудових правовідносинах з цивільним відповідачем ФОП ОСОБА_3, який здійснював згідно дозвільних документів підприємницьку діяльність по внутрішнім перевезенням пасажирів / а.с. 25/.

Таким чином, ОСОБА_4 на момент ДТП працював на підставі трудового договору у ФОП ОСОБА_3, та під час виконання трудових обов'язків завдав позивачу матеріальну та моральну шкоду (а.с.25).

Встановлено, що транспортний засіб учасник ДТП маршрутний автобус марки «Мерседес» р/н НОМЕР_1 належить на праві власності ФОП ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Поняття «інше ушкодження здоров'я» - це будь-яке, не пов'язане з каліцтвом ушкодження здоров'я, що настало внаслідок так званого загального захворювання, яке є видом ушкодження здоров'я внаслідок недотримання заподіювачем шкоди встановлених правил та норм.

Відповідно до Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України за №6 від 17 січня 1995 року, при можливості потерпілим виконувати роботу за своєю професією, але в меншому обсязі чи із зниженням кваліфікації та зарплати або якщо він втратив професію, але може виконувати роботу з іншою професією більш низької кваліфікації і яка нижче оплачується, встановлюється від 25 відсотків до 60 відсотків втрати професійної працездатності /залежно від ступеня зниження обсягу роботи, кваліфікації і зарплати/.

Однак, відповідного висновку судово-медичної експертизи з визначенням відсотка втрати працездатності потерпілого не надано.

Відповідно до висновку експерта від 07.07.2015 року в результаті ДТП ОСОБА_2 були спричинені легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я строком понад 6 але не більше 21 дня. Отримані позивачем в результаті ДТП ушкодження не залишили після себе яких-небудь залишкових явищ, в зв'язку з чим не спричинили стійкої втрати, як загальної так і професійної працездатності /а.с.32/.

Встановлено, що на час ДТП позивач офіційно не працював.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працевлаштувався 15 квітня 2015 року.

Матеріали справи не місять докази тривалості втрати ОСОБА_2 професійної працездатності станом по 15.04.2015 року , таких доказів не було надано і в апеляційній інстанції.

Матеріали справи не містять докази звернення позивачем до роботодавців з приводу працевлаштування та відмови ними позивачу у працевлаштуванні з підстав отриманої травми 13.02.2014 року, таких доказів не було надано і в апеляційній інстанції.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково, застосувавши положення статті 1195 ЦК України стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 22400 грн.

Таким чином , позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 22400 грн. задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди ,яка була понесена позивачем внаслідок витрат на поїздки до слідчого (витрати на пальне) та витрати по сплаті правової допомоги ,слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Витрати ,які поніс потерпілий позивач ОСОБА_2 при розгляді кримінальної справи ,а саме витрати по сплаті пального та витрати по оплаті послуг адвоката є майновою шкодою,яка підлягає відшкодуванню з винної особи.

Надані позивачем в обґрунтування витрат по сплаті пального ,у зв'язку з прибуттям до суду при розгляді кримінальної справи, підтверджується квитанціями (а.с.16), дати видачі яких узгоджується з часом та датою проведення Овідіопольським районним судом Одеської області судових засідань, що підтверджується довідкою Овідіопольського районного суду Одеської області № 5539 від 24.07.2017 р.(а.с.211).

Витрати по оплаті правової допомоги адвоката підтверджується квитанціями на суму 4000 грн. (а.с.17,20,21). Розрахунок витрат по оплаті правової допомоги наведений адвокатом у відзиві на апеляційну скаргу, який узгоджується з позовними вимогами позивача.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 1053 грн. (витрати на пальне) та 4000 грн. витрати на правову допомогу.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_3, підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 24 000,00 гривень, підлягає скасуванню , з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 24 000,00 гривень, скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.04.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова