Справа № 585/1076/17
Номер провадження 2/585/27/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої - судді Машини І.М.,,

при секретарі Дмитренко М.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференцзвязку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, належне йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності та виділення йому в натурі: банзопили Элпром ЭБП -5800 вартістю 2500 грн.; зварювального апарату «Дніпро 3» вартістю 1500 грн.; гребки 4-х колісної пружинної до трактора МТЗ-80 вартістю 3500 грн.; однієї корови, бензокоси «Кедр» вартістю 1700 грн.; сумки дорожньої сірого кольору на колесах віртістю 2000 грн.; морозильної камери вартістю 7500 грн; ноутбука вартістю 5000 грн.; холодильника б/у вартістю 5000 грн., а всього майна на суму 34200 грн. Також, зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 його особисте майно: ковш до трактора металевий МТЗ-80 вартістю 3000 грн.; плуг 3-х корпусний до трактора МТЗ-80 вартістю 5000 грн.; піч-буржуйку металеву вартістю 1000 грн.; бочку металеву на 250 літрів вартістю 800 грн.; бочку під зерно металеву 2 тонни вартістю 1500 грн.; телевізор Rainford вартістю 2000 грн.; тюнер вартістю 500 грн.; супутникову антену вартістю 800 грн.; DVD-плеєр Samsung вартістю 600 грн.; відеомагнітофон Samsung вартістю 400 грн.; шафи платтяні: 1) двох дверну, 2) трьох дверну вартістю 600 грн.; ліжко двоспальне вартістю 4000 грн.; мотоцикл «Планета» вартістю 2000 грн.; запчастини до трактора МТЗ-80 (розподілювач 2 шт., паливна апаратура 1 шт, колесо 1 шт.) вартістю 12000 грн.; одяг (курточка зимова чоловіча коричневого кольору, курточка осіння чорно-сірого кольору, джинси чоловічі 2 шт., зимові ватяні штани чорного кольору) вартістю 1500 грн.; килимові доріжки 2 шт. розміром 1,2х2 коричневого кольору вартістю 2000 грн.; шифер 150 листів х 80,00 грн.

Вимоги позову мотивовані необхідністю поділу спільного майна подружжя, набутого за час фактичного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, так як вони не дійшли згоди щодо добровільного його поділу, а також витребуванням особистого майна позивача з незаконного володіння відповідача, яке вона добровільно відмовляється повернути.

В запереченнях на позов представник відповідача вказав, що розподіл спільного сумісного майна є несправедливим, оскільки при оцінці спільно нажитого майна є неточності, позивач відніс деяке майно до спільно нажитого, яке в дійсності не є спільно придбаним майном, зокрема ноутбук вартістю 5000 грн. є особистим майном дочки відповідача ОСОБА_5, яке було придбане частково за подаровані її дідом кошти та часково за власні заощадження, дорожня сумка на колесах вартістю 2000 грн. подарована дочці відповідача її дідом, а тому ці речі є особистим майном ОСОБА_5; оцінка морозильної камери 7500 грн., про яку вказує позивач як на сумісну власніть, не відповідає дійності, оскільки згідно видаткової накладної вона коштує 3333 грн. та придбана ОСОБА_3 в кредит, який вона виплачувала за власні особисті кошти; також є спірною вимога про визнання корови спільною власністю подружжя, так яка ця корова є приплодом від корови, яка особисто належала відповідачу, а отже згідно ст. 58 СК України не може бути обєктом спільного майна подружжя.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаюсь на обставини, викладені в позові. Також позивачем було заявлено клопотання про залишення частини вимог без розгляду, а саме, в частині виділу зі спільного сумісного майна дорожньої сумки, зобовязання відповідача повернути шифер та щодо стягнення витрат з надання правничої допомоги.

Відповідач та її представник частково заперечували проти задоволення позову, з підстав, вказаних у запереченнях. Позов в частині передачі ОСОБА_1 його особиститого майна, про яке він вказує в позові, відповідач визнала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2009 року по серпень 2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, що сторонами не заперечується.

В цей період було набуте наступне майно: компютер, компютерний стіл, кухонний гарнітур коричневого кольору, млин «Хрюша 350», мийка для трактора жовтого кольору, бензопила Элпром ЭБП -5800, зварювальний апарат «Дніпро 3», гребка 4-х колісна пружинна до трактора МТЗ-80, дві корови, бензокоса «Кедр», сумка дорожня сірого кольору на колесах, морозильна камера, ноутбук та холодильник.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як зазначається у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року в п. 22, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, у сімейному законодавстві України діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості в розумінні ст. 77-78 ЦПК України, і це є її процесуальним обов'язком в розумінні ст. ст. 12, 76 ЦПК України.

Відповідачка визнала позовні вимоги щодо виділення позивачу зі спільного майна банзопили Элпром ЭБП -5800, зварювального апарату «Дніпро 3», гребки 4-х колісної пружинної до трактора МТЗ-80, бензокоси «Кедр», холодильника та його особистого майна згідно переліку, зазначеного позовній заяві.

Невирішеним залишається питання щодо поділу корови, морозильної камери та ноутбука.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до п. 24 вищевказаної постанови не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте під час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, які були особистою власністю кожного з них.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд становлює не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до правової позиції (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015р. № 6-38цс15) належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах.

З довідки від 31.01.2018 року № 74, виданої Коржівською сільською радою Роменського району Сумської області вбачається, що ОСОБА_3 має наступний склад сімї: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 110).

З графіку платежів по сплаті кредиту в ПАТ «ОСОБА_8 Стандарт» на імя ОСОБА_3 та видаткової накладної № РМФТ-4733 від 19.05.2013 року вбачається, що морозильна камера з супутніми послугами та ПДВ коштує 3831,90 грн. та придбана ОСОБА_3 в кредит (а.с. 74-76).

Допитаний в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який погодився на його допит як свідка, пояснив, що під час спільного проживання з ОСОБА_3 до 2011 року до скорочення він працював в колгоспі та на момент скорочення отримував заробітну плату в розмірі 2000 грн. Потім після скорочення працював де приходиться. Коли вони з відповідачем почали спільно проживанти, то у нього були також і власні збереження, яких вистачало на утриманні всієї родини, в тому числі і дітей відповідачки. На той час була одна корова, потім стало три, які вони разом утримували. Свідок підтвердив, що ноутбук був придбаний в кредит, який оформлений на імя ОСОБА_3 і на виплату якого він також надавав гроші. Чи допомагав матеріально дядько відповідачки по виплаті кредиту він не знає. Зазначив, що морозильна камера також була куплена в кредит під час спільного їх проживання. ОСОБА_1 не знає яка сума кредиту була взята, на який строк та які мали бути платежі по ньому та не дав відповіді скільки коштів він надавав відповідачці для виплати кредитів.

Свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 - брат позивача, підтвердив факт спільного проживання позивача та відповідачки, йому відомо, що його брат купив приблизно 150 листів шиферу, шифером перекривали збудовану веранду (десь 8 листів).

Свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, суду пояснив, що він є товаришем позивача та йому відомо, що позивач купив шифер у 1999 чи 2000 році до спільного проживання з відповідачкою та перевіз його (листів 150) тоді, коли вони почали спільно жити десь у 2003-2005 роках. Шифером позивач перекрив гараж, літню кухню та сінник. З приводу корів свідок нічного незнає.

Свідок ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що позивач та відповідач ділять майно. Десь у 2013 році вона на прохання ОСОБА_3 позичила їй гроші в сумі 1500 грн. на придбання морозильної камери, які відповідачка їй вже повернула. Чи брав участь у матеріальних витратах на це ОСОБА_1 вона не знає. Відповідачка часто бідкалася на відсутність коштів. Корови, які знаходяться в господарстві відповідачки, не є їх з позивачем спільним майном, так як одна із корів ще належала покійній матері відповідачки, а потім ця корова дала приплід дві телички. Ці корови не придбавалися під час спільного проживання.

Свідок ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8, суду пояснив, що він є рідним дядьком ОСОБА_3 та по-можливості підтримував її матеріально - коли 500 грн., а коли 600 грн. В той час, як ОСОБА_3 виріша придбати в кредит для своєї дочки ОСОБА_5 ноутбук, то він надавав їй частково для цього кошти. Корови, про які йде мова, залишилися після покійної матері відповідачки.

Свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка відповідачки, дала пояснення про те, що ноутбук, який ділять як спільну сумісну власність, є її особистим майном та необхідний їй для навчання у ВУЗі. Ноутбук придбаний її матірю в серпні 2015 року під час вступу до навчального закладу у Львів, він купувався частково в кредит та на перший внесок, який надав дід ОСОБА_12 Кредит виплачувала її мама з власної заробітної плати, якщо не вистачало, то давав гроші дідусь, або ж мати позичала. Щодо корів, то перша корова належала її бабусі і позивач з ними тоді ще не проживав, інші дві корови це приплід від першої корови, тобто ці корови не купувалися під час спільного проживання її матері з позивачем. Свідок підтвердила, що окрім корів, та ноутбука, а також дорожньої сумки, все інше майно є спільним майно її матері та позивача.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, як того вимагає ст. 81 ЦПК України, не довів факту витрат його особистих або спільних коштів подружжя на вказані морозильну камеру та ноутбук та не надав суду жодного доказу того, що він працював і отримував дохід, який в подальшому був затрачений на купівлю ноутбуку та морозильної камери.

Згідно ст. 58 Сімейного Кодексу України якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів).

В судовому засіданні встановлено, що корови, які маються в господарстві ОСОБА_3, є приплодом від корови, яка належала її матері, вказане також підтвердили свідки, а отже є особистим майном відповідача та не підлягають поділу як спільне сумісне майно.

Враховуючи вищезазначене, суд, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості, враховуючи, що більша частина спільного майна, про який вирішується спір, виділена позивачу; ноутбук, по якому сторонами не вирішене питання про поділ, необхідний дочці відповідачки для навчання та придбавався саме для цієї мети; а також те, що на утриманні відповідачки є троє дітей, одна з яких є спільною з позивачем, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо виділення позивачу морозильної камери, ноутбука та корови.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З урахуванням того, що відповідач в судовому засіданні визнала позов в цій частині, що не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, то згідно положень ст. 206 ЦПК України, позовні вимоги про зобовязання відповідачки передати особисте майно позивачу, про яке вказано в позові, слід задовольнити.

Також відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, підлягає задоволенню клопотання позивача про залишення без розгляду наступних вимог: виділення зі спільного сумісного майна сумки дорожньої сірого кольору на колесах вартістю 2000 грн.; зобовязання ОСОБА_3 повернути позивачу належний йому особисто шифер в кількості 150 листів загальною вартістю 12000 грн.; та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат по оплаті правничої допомоги в сумі 1200 грн.

Оскільки позов задоволено часткового, то суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідачки, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 13, 81, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.372 ЦК України, ст. 60, 65, 69-72 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9, ІДН - НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10, ІДН - НОМЕР_2) про поділ майна та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Поділити майно, належне ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та виділити ОСОБА_1 в натурі:

1.Бензопилу Элпром ЭБП -5800 вартістю 2500 грн.;

2.Зварювальний апарат «Дніпро 3» вартістю 1500 грн.;

3.Гребку 4-х колісну пружинну до трактора МТЗ-80 вартістю 3500 грн.;

4.Бензокосу «Кедр» вартістю 1700 грн.;

5.Холодильник б/у вартістю 5000 грн.

Зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 його особисте майно:

1.Ковш до трактора металевий МТЗ-80 вартістю 3000 грн.;

2.Плуг 3-х корпусний до трактора МТЗ-80 вартістю 5000 грн.;

3.Піч-буржуйку металеву вартістю 1000 грн.;

4.Бочку металеву на 250 літрів вартістю 800 грн.;

5.Бочку під зерно металеву 2 тонни вартістю 1500 грн.;

6.Телевізор Rainford вартістю 2000 грн.;

7.Тюнер вартістю 500 грн.;

8.Супутникову антену вартістю 800 грн.;

9.DVD-плеєр Samsung вартістю 600 грн.;

10.Відеомагнітофон Samsung вартістю 400 грн.;

11.Шафи платтяні: 1) двох дверну, 2) трьох дверну вартістю 600 грн.;

12.Ліжко двоспальне вартістю 4000 грн.;

13.Мотоцикл «Планета» вартістю 2000 грн.;

14.Запчастини до трактора МТЗ-80 (розподілювач 2 шт., паливна апаратура 1 шт, колесо 1 шт.) вартістю 12000 грн.;

15.Одяг (курточка зимова чоловіча коричневого кольору, курточка осіння чорно-сірого кольору, джинси чоловічі 2 шт., зимові ватяні штани чорного кольору) вартістю 1500 грн.;

16.Килимові доріжки 2 шт. розміром 1,2х2 коричневого кольору вартістю 2000 грн.

Позовні вимоги в частині:

- виділення зі спільного сумісного майна ОСОБА_1 сумки дорожньої сірого кольору на колесах вартістю 2000 грн.;

- зобовязання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 належний йому особисто шифер в кількості 150 листів загальною вартістю 12000 грн.; та

- стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат по оплаті правничої допомоги в сумі 1200 грн. залишити без розгляду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 474,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_13

Повне рішення складене 02.04.2018 р.