1Справа № 335/4396/18 2-н/335/219/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

19 квітня 2018 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами заяви концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2018 до суду надійшла заява концерну «Міські теплові мережі» (далі стягувач) до ОСОБА_1 (далі боржник) про видачу судового наказу. Заява мотивована тим, що 01.12.2008 між стягувачем та боржником укладено договір купівлі-продажу теплової енергії (гарячої води) № 203428. За умовами договору стягувач зобовязався постачати теплову енергію в нежитлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 63, прим. 97, а боржник здійснювати оплату за надані послуги. Однак, боржник умови договору виконувала неналежним чином, у звязку з чим, за період з листопада 2014 р. по березень 2017 р. утворилась заборгованість, яка складається з: 11 329,88 гривень сума боргу, 1 279,13 гривень інфляційні витрати, 334,10 гривень 3 % річних, 572,76 гривень пеня. Просить стягнути з боржника суму заборгованості з урахуванням інфляційних витрат, 3% річних та пені, а також судовий збір в розмірі 176,20 гривень.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України) далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами пункту третього частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Разом із цим, за змістом вимог заяви про видачу судового наказу, стягувач просить стягнути з боржника суму заборгованості з урахуванням інфляційних витрат, 3% річних та пені, тобто заявляє вимоги, в т.ч., що не передбачені частиною першою статті 161 ЦПК України.

За приписами пункту сьомого частини першої статті 168 ЦПК України, суд під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу, позбавлений можливості розглянути обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Вищеприведені обставини перешкоджають розгляду справи в порядку наказного провадження.

Згідно із пунктом третім частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

За частиною третьою цієї статті у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

В даному випадку вважаю, що вимоги стягувача про стягнення з боржника суми заборгованості з урахуванням інфляційних витрат, 3% річних та пені, взаємоповязані між собою, а тому їх окремий розгляд є неможливим.

Підсумовуючи викладене, оскільки в заяві про видачу судового наказу заявлено, в т.ч. вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, і окремий їх розгляд неможливий, доходжу висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу на підставі пункту третього частини першої статті 165 ЦПК України, розяснивши заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 36 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163166 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Шалагінова