_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4058/18
Провадження № 2-н/520/220/18
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

16.04.2018

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Чорноморсько Азовське виробничо експлуатаційне Управління морських шляхів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Чорноморсько Азовське виробничо експлуатаційне Управління морських шляхів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 суддею встановлено наступне.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК) (1618-15), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (108/95-ВР ) "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року №2050-III (2050-14) "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (322-08) визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З матеріалів заяви вбачається, що заявником ОСОБА_1 додано довідку, як доказ розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. При цьому суд зазначає, що з доданих заявником документів до заяви про видачу судового наказу не вбачається розмір нарахованої компенсації за порушення строків її виплати, а також не вбачається, що заявнику підприємством була нарахована компенсація за порушення строків виплати заробітної плати.

Стосовно довідки, суд зазначає, що у відповідності до чинного законодавства України вона має бути належним чином оформлена, проте надана довідка підписана в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» ОСОБА_1 та в.о. головного бухгалтера ОСОБА_1, тобто заявник в обґрунтування заявлених вимог посилається на не сплату боржником в установлені строки йому заробітної плати, який безпосередньо є в.о. керівника та в.о. бухгалтера боржника, який повинен нараховувати та виплачувати заробітну плату, отже, незрозумілим є обставина неможливості виплати заробітної плати.

Крім того, із заяви та документів, наданих заявником не вбачається, що він призначений на посаду виконуючого обов'язки директора (наказ про призначення) і одночасно виконуючий обовязки бухгалтера та має повноваження на підпис фінансових довідок.

Також, згідно пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" від 23.12.2011 № 14, вбачається, що до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей ЦПК щодо належності та допустимості доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно із ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення зазначених норм, заявником не підтверджено відповідність копій письмових доказів (в порядку, встановленому чинним законодавством), оригінали яких знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відсутність документів, що підтверджують наявність субєктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення субєктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Між тим, в матеріалах заяви відсутні докази обґрунтованості нарахованої суми заборгованості за нараховану, але не виплачену заробітну плату, тобто відсутні докази суб'єктного права заявника звернутись до суду за захистом свого порушеного суб'єктного права, що вказує на наявність спору про право.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст. 165 ЦПК України).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, суд вважає, що немає підстав для видачі судового наказу, що не порушує права заявника і не позбавляє його права на пред'явлення позову до суду в порядку позовного провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 95, 161, 165, 177 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу щодо стягнення з Державного підприємства «Чорноморсько Азовське виробничо експлуатаційне Управління морських шляхів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бескровний Я. В.