Справа № 342/1415/17
Провадження № 2/342/209/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретарів судового засідання Петруняк Н.А., Козаченко Л.Д., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_5 ОСОБА_6 Івановича про позбавлення батьківських прав, (третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 07 жовтня 2000 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 В період шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що доводиться свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.10.2008 року. За рішенням Городенківського районного суду від 01.06.2009 року шлюб між сторонами розірваний, неповнолітню дочку ОСОБА_7 залишено проживати біля позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка відновила дошлюбне прізвище «ОСОБА_4», що доводиться свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10.12.2009 року. Однією з причин розпаду сім'ї стало те, що ОСОБА_8 поназичав у борг в різних людей великі суми грошей. На що він їх витрачав, позивачці невідомо, однак вона змушена була самостійно утримувати дитину, забезпечувати сім'ю та ще й потерпала від нападок кредиторів чоловіка, які приходили до них додому, погрожували фізичною розправою. По дорозі зі школи дочку сторін зупиняли незнайомі люди та переказували «вітання татові». Це змусило позивачку розлучитися і перейти проживати до своєї мами, оскільки вона боялася за безпеку своєї дитини. З того часу, як шлюб розірвано, відповідач взагалі перестав опікуватися дочкою - не приймає участі в її вихованні, не провідує її, не цікавиться життям дитини. Така поведінка відповідача є безвідповідальною, так як на батьків покладається забезпечення основних життєвих потреб неповнолітніх дітей, які повністю залежать від батьків та не можуть забезпечувати себе самостійно. Не цікавиться відповідач і навчально-виховним процесом, розвитком здібностей доньки, її особистими досягненнями та переживаннями. З довідки № 66, виданої 21.08.2017 року Городенківською ЗОШ № 2 вбачається, що в період навчання ОСОБА_5 в школі протягом 5-9 класів батько ОСОБА_8 не приходив до школи, не цікавився навчальним та виховним процесом своєї дочки ні особисто, ні по телефону. Протягом останнього року відповідач повністю відчужився від дочки, не спілкується з нею, не телефонує їй, не вітає з жодними святами. Влітку в позивачки виникла можливість повезти доньку в Італію на море. За минулий рік дитина декілька разів лікувалась в лікарні, і санаторно-курортне лікування було їй вкрай необхідним. З великими зусиллями відшукавши номер телефону відповідача, дочка ОСОБА_7 зв'язалася з ним по VIBER та попросила оформити дозвіл для поїздки за кордон. Відповідач пообіцяв надіслати документи та передати передачу. Позивач оплатила переклад та пересилку йому документів, дитина протягом цілого літа чекала, однак батько дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надав, просто припинив відповідати на дзвінки позивачки та дочки. Внаслідок цього у ОСОБА_5 сформувалася стійка образа на нього, вона почувається покинутою та непотрібною відповідачу, що, в свою чергу, негативно впливає на її моральний стан. Після припинення сімейних стосунків між сторонами, відповідач не надавав жодного матеріального утримання їхній доньці. Через свої фінансові махінації відповідач перебував у розшуку, інформація про що наявна в Городенківському відділі поліції. У зв'язку з цим ОСОБА_8 попросив позивачку не звертатися до суду із заявою про аліменти, обіцяючи добровільно утримувати дочку. Однак, з того часу і по сьогоднішній день жодних коштів на утримання дитини не надає. Дочка ОСОБА_7 часто хворіє. У 2013 році вона була прооперована на апендицит. Жодного разу батько не навідав її у лікарні, не подзвонив, не передав гостинців чи грошей. У 2015 році у ОСОБА_5 діагностували вегетативну дисфункцію, нейроцеркуляторну дистонію. Вона страждала від серцевих нападів та втрати свідомості. Позивачка влаштувала її у Львівський військовий госпіталь (там працюють високопрофесійні фахівці в цій галузі), потім дочка лежала в стаціонарі Городенківської ЦРЛ та Івано-Франківської ОКЛ, що доводиться медичною довідкою Городенківської ЦРЛ. Догляд за дитиною забезпечувала її мама, відповідач жодного разу не навідав доньку, не зателефонував, щоб поцікавитися її здоров'ям. Позивачка думає, що відповідач навіть не знає про проблеми із здоров'ям в дитини. ОСОБА_5 добре навчається, активна у громадському житті школи, дисциплінована, її вихованням займаються мама та бабуся. Таким чином, протягом останніх років відповідач відчужився від дитини взагалі, всупереч вимогам сімейного законодавства цілковито самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не несе жодної відповідальності за майбутнє дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Нехтує своїми батьківськими обов'язками відповідач свідомо, так як жодних перешкод у спілкуванні з дитиною ніколи не мав. Позивачка забезпечена житлом, в якому дочка має окрему, комфортну для її проживання кімнату, що доводиться актом обстеження житлово-побутових умов. В даний час ОСОБА_4 офіційно працює в Італії, має документи, що дозволяють приїздити додому в будь-який час. З дочкою у позивачки склалися прекрасні, довірчі стосунки. Позивачка зможе самостійно забезпечити виховання та утримання дитини відповідно до вимог законодавства та моральних засад суспільства. За таких обставин, позивачка вважає, що є всі підстави, передбачені п.п.2, 3 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно Ухвали суду про відкриття провадження в справі від 11.01.2018 р. за клопотанням позивачки до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - орган опіки та піклування в особі Городенківської районної державної адміністрації. 08.02.2018 р. орган опіки та піклування Городенківської РДА в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації повідомив суд про свою участь у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача.

В судовому засіданні представники позивачки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали позов з підстав, зазначених в ньому, просять його задовольнити. ОСОБА_2 пояснила, що вона є мамою позивачки. Їй відомо, що відповідач перебуває в Англії, але свою адресу повідомити відмовився він. Дочка в середині липня минулого року по телефону з ним зв'язалась, просила надати дозвіл на виїзд дитини за кордон для оздоровлення, він пообіцяв надати, сказав яким чином передати йому документи, які треба підписати. Однак, свою обіцянку він не виконав, він навіть не прийшов до того перевізника, через якого для нього передавали документи, щоб їх отримати. Хоча дитині казав, що підпише всі документи, а також передасть для неї посилку.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - начальник відділу з питань усиновлення, опіки, піклування та сімейних форм виховання служби у справах дітей Городенківської РДА ОСОБА_3 суду пояснила, що питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. При розгляді було встановлено, що ОСОБА_5 останній раз бачила батька ОСОБА_6 3 роки назад. Відповідач не виконує покладених законом на батьків обов'язків: не цікавиться життям дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного догляду, повноцінного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Комісія вирішила за доцільне позбавити ОСОБА_8 батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_8, зареєстроване місце проживання якого згідно інформації Городенківського РС УДМС в Івано-Франківській області та Городенківської міської ради Івано-Франківської області, - м. Городенка вул. Богуна Івана, буд. 39 - в судове засідання не з'явився повторно. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України судовими повістками, які повернуті до суду з відмітками про відсутність адресата за адресою місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 09.10.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 17 від 28.02.2002 р.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2009 року по справі № 2-435/2009 р., яке набрало законної сили 12 червня 2009 р., розірвано шлюб між ОСОБА_4, 1981 року народження, та ОСОБА_9, 1984 року народження, який був зареєстрований 07.10.2000 р., актовий запис № 60 у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області; дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на проживанні з ОСОБА_9.

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 10.12.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області стверджено, що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 117 від 10.12.2009 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище «ОСОБА_4».

Як слідує з копії витягу № 2616- з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, виданого 29.06.2017 року Городенківським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Актом обстеження житлово-побутових умов від 10.11.2017 року, складеного комісією Городенківської міської ради стверджено, що будинок за адресою АДРЕСА_1, жилою плошею 53,9 кв.м. належить ОСОБА_2 (на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.03.2000 р., № 332), на даній площі зареєстровані (проживають): ОСОБА_2, 1961 р.н., ОСОБА_4, 1984 р.н., її дочка, та ОСОБА_5, 2002 р.н., внучка.

Довідка № 541 від 22.08.2017 року, видана Городенківською ЦРЛ підтверджує, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, знаходилася на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні Городенківської ЦРЛ: з 25.01.2014 р. по 04.02.2014 р. з діагнозом Гострий пієлонефрит, а/фаза, без порушення функції нирок; з 19.10.2015 р. по 06.11.2015 р. з діагнозом вегетативна дисфункція; НЦД по змішаному типу; пролапс МК І ст. симптоматичні носові кровотечі; за час перебування в стаціонарі ОСОБА_5 догляд та лікування забезпечувала бабуся ОСОБА_2

Характеристикою, виданою 23.08.2017 року Городенківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 2, стверджується, що ОСОБА_5 навчається в Городенківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 з першого класу; за час навчання зарекомендувала себе здібною ученицею, початкову школу закінчила на відмінно; у 5-9 класах рівень успішності достатній; учениця вихована; культурно поводить себе в школі та громадських місцях; за час навчання порушень дисципліни не було; вихованням ОСОБА_5 займаються мама та бабуся.

Довідкою № 120 від 21.08.2017 р., виданою Городенківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 2 учениці 10 А класу ОСОБА_7 встановлено, що за час навчання у школі її батько, ОСОБА_5 з 5 класу до 9 не приходив у школу, не спілкувався з учителями по телефону, не цікавився проблемами навчання і виховання доньки.

Як слідує з повідомлення Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Вих. № 418/108/57-18 від 22.01.2018 року, гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, житель АДРЕСА_2 перебував в державному розшуку: з 01.09.2005 року до 12.09.2005 року; з 05.10.2005 року до 28.08.2006 року; з 27.12.2006 року до 10.01.2009 року, а також гр. ОСОБА_5 оголошувався в державний розшук по кримінальній справі, порушеній за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Копія ОСОБА_8 з реєстру актових записів про укладення шлюбу, наданого демографічною службою провінції Павія, підтверджує, що 29.10.2016 року укладено шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_4, актовий запис № 84 частина 1, рік 2016. Про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 проживає в будинку, який наймає її чоловік ОСОБА_11, за адресою: АДРЕСА_3 стверджено довідкою про місце проживання № 2025 від 18.01.2018 року, виданою демографічною службою провінції Павія та пільговим наймом житла договірного типу.

Допитана судом свідок ОСОБА_12, дружина рідного брата ОСОБА_2 (матері позивачки), суду пояснила, що цю сім'ю знає з 2000 року, останнім часом Христинка проживає з бабусею, оскільки позивачка поїхала на заробітки в Італію, щоб утримувати дитину. ОСОБА_5 ОСОБА_6 через свої діяння (крадіжки) перебував у розшуку, тепер він знаходиться у Англії на роботі, має іншу дружину та дитину. Грошей на утримання ОСОБА_5, а також і дозвіл на виїзд дитини за кордон не дає.

Допитана судом свідок ОСОБА_13, рідна сестра позивачки, суду пояснила, що часто спілкується із своєю ОСОБА_4 по телефону та її дочкою ОСОБА_7. ОСОБА_5 ОСОБА_6 допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться нею, дочку забезпечує ОСОБА_4. ОСОБА_6 дала ОСОБА_5 один раз 1000 грн., коли вона в 2014 році хворіла.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), дитині, здатній сформулювати власні погляди, забезпечують право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає з бабусею, останній раз бачила батька 3 роки тому, коли він збирався їхати за кордон. Коли вона була у 7-8 класі були випадки, коли батько давав гроші 2-3 рази по 200 грн. Останні роки батько не надсилає їй ніяких коштів, подарунків, не вітає з днем народження та святами. Вказала, що вона дуже часто хворіє і хотіла, щоб тато їй надав дозвіл для поїздки за кордон. Однак, дозвіл він так і не надав, хоча мама оплатила переклад та пересилку йому документів. Також суду пояснила, що за нею доглядає бабуся, а матеріальним забезпеченням займається мама, яка живе і працює за кордоном.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 19.12.2017 р. № 01-21/801 стверджено, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 14.12.2017 р., було вирішено доцільним позбавляти відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, про здоров'я, навчання та виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною, не надає коштів на утримання дочки. Суд, дослідивши та оцінивши всі докази в даній справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 164-166 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 211,223, 258, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 640 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання сторін:

Позивача ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 Івано-Франківської області;

Відповідача ОСОБА_6 АДРЕСА_4

Повне судове рішення складене 20.04.2018 р.

Суддя: Ничик Г. І.