Справа 206/4635/16-ц
Провадження 2/206/227/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2018 р. в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором про надання траншу,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», про визнання договору поруки припиненим,

за участю представників:

позивача ОСОБА_4,

відповідача Білоус К.О.

в с т а н о в и в:

16 серпня 2016 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» було задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1), ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_2), ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_3), на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» () заборгованість за кредитним договором № FW1502.446 від 13.03.2013 року, що утворилася станом на 14 липня 2016 року та складається із: заборгованості по капіталу у розмірі 216501,42 грн., проценти - 53328,61 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 9182,83 грн., пеня - 129308,56 грн., що в сумі складає 408321 (чотириста вісім тисяч триста двадцять одна) грн. 42 коп. Стягнуто в рівних долях із ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1), ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_2), ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_3), на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6124,82 грн., по 2041 (дві тисячі сорок одна) грн. 61 коп. з кожного.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року було скасоване заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалене 07 грудня 2016 року по цивільній справі № 206/4635/16-ц, провадження № 2/206/1158/16 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

З урахувань змін та доповнень позивач просить суд стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_1, поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість в загальному розмірі 560043,65грн. та судовий збір в розмірі 8400,65грн. по 2800,22грн. з кожного.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 липня 2011 року між банком та відповідачем 1 було укладено рамкову угоду № FW1502.446 від 13.03.2013р., відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача 1 на підставі кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 275,000 грн. на строк користування 36 місяців від дати видачі кредиту із сплатою 25 відсотків річних. Відповідач 1 порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту за відповідачем утворилася заборгованість станом на 26.12.2017 року по кредитному договору №1501.44266 від 17.07.2014 року, загальна сума заборгованості складає 1182807,22грн. зокрема: капітал - 216501,42грн., проценти по графіку - 34117,22грн., проценти за фактичне користування кредитом - 92923,59грн., пеня 839264,99грн. АТ «ПроКредит Банк» прийнято рішення на користь боржника, вимагати стягнення заборгованості за капіталом, процентами за неправомірне використання кредитних коштів у розмірі капіталу - 216501,42грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, враховуючи рішення АТ «ПроКредит Банк» на користь боржника про зменшення загального розміру пені складає 560043,65грн. Таким чином у зв'язку з збільшенням кількісних показників за тією ж самою вимогою з 408321,42грн. до 560043,65грн. позовні вимоги до відповідачів підлягають збільшенню (а.с.136, 137).

07 грудня 2017 року ОСОБА_2 було подано зустрічну позовну заяву, в якій вона просила суд визнати припиненим договору поруки №333276-ДП1 від 17.07.2014 року укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтувала тим, що 17.07.2014 року між нею та банком укладено договір поруки №333276-ДП1, відповідно до умов якого вона виступила поручителем за позичальником ОСОБА_1, яким у свою чергу було укладено кредитний договір №1501.44266/FW1502,446 від 17.07.2014 року відповідно до якого, строк виконання зобов'язання було встановлено 17.07.2017 року, що підтверджується додатком 1 до договору (Графік повернення кредиту та сплати процентів). Однак, строк виконання зобов'язання було змінено позивачем, шляхом направлення позичальнику вимоги про повне дострокове погашення кредиту від 17.06.2015 року де новий строк було встановлено протягом 5 днів з моменту відправлення вимоги, тобто 22.06.2015р., банк дану вимогу до матеріалів справи не надав. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутися із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителем. Пунктом 42 договору поруки встановлено, що «Договір вступає в силу з моменту його укладення діє протягом усього часу дії, встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди, належного виконання усіх зобов'язань позичальника за кредитним договором та поручителя за договором». Тобто не встановлено саме строк дії договору поруки, а встановлено лише термін дії який закінчується моментом настання певних подій, які мають юридичне значення, а саме: момент прийняття строку дії рамкової угоди або належного виконання усіх зобов'язань. Позов до неї як до поручителя було подано в липні 2016 року, тобто поза межами існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, тобто після фактичного припинення договору поруки (а.с. 119,121).

14.12.2017 року відповідачем ОСОБА_1 були подані заперечення на позовну заяву, обставини яких обґрунтував тим, що 13.03.2013 року між ним та банком було укладено кредитний договір, за період користування кредитними коштами ним було сплачено платежі у розмірі 118220,08 грн., однак починаючи з вересня 2015 року в нього склалось скрутне матеріальне становище, у зв'язку з чим він був не в змозі здійснювати виплати кредиту та процентів. Відповідно до встановленого графіку платежів. У зв'язку з чим склалась заборгованість за користування кредитом, вважає нарахування таких донарахованих процентів та пені не обґрунтованими. Також зазначає, що ним 26.10.2017 року та 10.11.2017 року було сплачено суму у загальному розмірі 20000,00грн. на яку підлягають зменшення позовних вимог. Зміна зобов'язання, а саме видача йому кредиту у розмірі 275000,00грн. без згоди поручителя є підставою для припинення поруки, щодо вимог до поручителя ОСОБА_2 то договір поруки є припиненим на підставі п.4 ст. 559 ЦК України. На підставі викладеного просив суд позов ПАТ «ПроКредит Банк» задовольнити частково (а.с. 125-130).

19 січня 2018 року на електрону адресу суду представником позивача за первісним позовом були направлені заперечення на зустрічну позовну заяву, які обґрунтовані тим, що АТ «ПроКредит» Банк» не погоджується із доводами викладеними в зустрічному позові, та вважає, що він не підлягає задоволенню. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином у разі зміни кредитора на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. 19.11.2015 року було направлено вимогу до поручителя, згідно якої вимагав протягом п'яти банківських днів погасити достроково заборгованість позичальника, тобто було змінено строк виконання основного зобов'язання. За захистом свого порушеного права АТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду та було відкрито провадження у справі 25.12.2015 року тобто протягом строку дії поруки. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договорів поруки припиненими в повному обсязі (а.с. 147-152)

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 первісний позов підтримав просив його задовольнити у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, оскільки строк дії поруки не було пропущено.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов визнав частково, пояснив, що дійсно брав кредит, але не згоден з нарахованими процентами та пенею. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 не заперечував.

Представник відповідача за первісним позовом Білоус К.О. проти первісного позову заперечував, просив відмовити в частині стягнення пені. Щодо зустрічного позову просив його задовольнити, оскільки вважає, що договір поруки є припиненим.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 за первісним позовом, доводи відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача Білоус К.О. за первісним позовом, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 березня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_6, було укладено кредитний договір № FW1502.446, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 275000 грн. на 36 місяців, зі сплатою 25 відсотків річних (а.с.9-11).

Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється періодичними платежами. В графіку повернення кредиту за кредитним договором № FW1502.446 (а.с. 9)

13 березня 2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №273367-ДПЗ (а.с. 18,19),

17.07.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №333276-ДП1 (а.с. 16,17).

Також 17.07.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу №1501.44266/FW1502.446 (а.с. 12,13).

ПАТ «ПроКредит Банк» 25 лютого 2016 року за вихідним №1053 була направлена ОСОБА_1 вимога про повне дострокове погашення кредиту, також 25 лютого 2016 року ПАТ «ПроКредит Банк» за вихідними номерами №1052, № 1051 були направлені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги про виконання зобов'язань за договором поруки (а.с. 20-22).

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором між позивачем та відповідачами доводить той факт, що станом на 26.12.2017 р. у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1182807,22 грн., яка складається із заборгованості по капіталу - 216501,42 грн., проценти - 34117,22 грн., процентив за неправомірне користування кредитом - 92923,59 грн. та пені - 839264,99 грн. (а.с.140-145).

Солідарне виконання зобов'язання передбачено ст.ст. 541, 543, 553, 554 ЦК України, в розумінні яких ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, є солідарними боржниками перед позивачем відповідно до кредитного договору та договору поруки.

Згідно розділу 1 визначення термів договору поруки «зобов'язання Позичальника - усі існуючі та майбутні грошові зобов'язання Позичальника перед Кредитором, термін виконання яких настав або настане у майбутньому, враховуючи зобов'язання пов'язані з порушенням Кредитних договорів (сплати неустойки, компенсацію, відшкодувати збитки тощо), що виникають чи будуть виникати протягом усього часу дії Рамкової угоди на підставі діючих чи, які будуть укладені у майбутньому Кредитних договорів»

Відповідно до п. 2.3. Договору поруки «Порука у повному обсязі поширюється на зобов'язання Позичальника із врахуванням усіх Кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до Кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Якщо зміни та/або доповнення до Рамкової угоди стосуватимуться збільшення вказаних п.2.2 Договору лімітів умов кредитування, то порукою будуть забезпечуватися зобов'язання позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до Договору або вчинення Поручителем погоджувального підпису на договорі про внесення змін до Рамкової угоди або подання Поручителем письмової згоди у формі листа.

У випадку вказаної згоди порукою будуть забезпечуватися зобов'язання Позичальника в межах лімітів умов кредитування, які діяли до внесення таких змін до Рамкової угоди. Поручитель безумовно і безвідклично погоджується, що усі зімни Кредитних договорів та/чи інші зміни до будь-якої Рамкової угоди (у т.ч. зміна структури платежів погашення кредиту, зміна змінюваної ставки, зміна чи введення нових комісій, штрафних санкцій, прав та обов'язків сторін тощо), а отже укладання нових Кредитних договорів на підставі Рамкової угоди можуть здійснюватися без будь-якого погодження з Поручителем, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов'язання Позичальника з врахуванням усіх таких змін і нових Кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із Поручителем» (а.с. 16,17)

Отже поручитель поручився перед АТ «ПроКредит Банк» за виконання позичальником будь-яких зобов'язань, умови договорів про внесення змін до кредитного договору №1501.44266/FW1502.466 від 17.07.2014 року перелічені позивачем ОСОБА_2 не можуть слугувати підставою для визнання поруки припиненою так як не перевищили максимальні ліміти кредитування за Рамковою угодою.

Відповідно до п. 4.1 Договору поруки, порука діє з моменту укладання Договору протягом усього часу дії встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог Кредитора. Припинення окремих Кредитних договорів чи погашення заборгованості Позичальника до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, а також непред'явлення Кредитором вимог про погашення Поручителем заборгованості Позичальника не тягне за собою припинення поруки.

Згідно п. 4.5 договору поруки, до усіх вимог, що випливають з Договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У зв'язку із наявність простроченої заборгованості АТ «ПроКредит Банк» направив 17.06.2015 року вимоги до поручителів, згідно яких вимагав протягом п'яти банківських днів погасити достроково заборгованість позичальника. З позовом до суду про стягнення заборгованості солідарно з позичальника та поручителів АТ «ПроКредит Банк» звернувся у межах шести місячного строку з моменту вимоги про повне дострокове погашення кредиту, а сем 27.11.2015 року, ухвала про відкриття провадження по справі судом була постановлена 25.12.2015 року.

Таким чином підстав для припинення договору поруки №333276-ДП1 від 17.07.2014 року укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», судом не вбачається.

Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, перед позивачем ПАТ «ПроКредит Банк» утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідачі не в повному обсязі виконали прийняті на себе відповідно до договору зобов'язання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

У зв'язку з такими обставинами вимоги позивача за первісним позовом є обґрунтованими і підлягають задоволенню, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «ПроКредит Банк» задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1, зареєстрований АДРЕСА_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_5, зареєстрована АДРЕСА_4, р.н.о.к.п.п НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (пр.. Перемоги, 107 «А», м. Київ, ) заборгованість за договором про надання траншу №1501.44266/FW1502/446 від 17.07.2014 року, що утворилась станом на 26.12.2017 року в розмірі 560043 (п'ятсот шістдесят тисяч сорок три) гривні 65 копійок та складається із заборгованості по капіталу - 216501,42 грн., заборгованість по відсоткам за графіком - 34117,22 грн., заборгованість по відсотках, нарахованих на капітал, строк погашення якого настав -92923,59 грн., пені - 216501,42 грн.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1, зареєстрований АДРЕСА_4, р.н.о.к.п.п НОМЕР_1), ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_5, зареєстрована АДРЕСА_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (пр. Перемоги, 107 «А», м. Київ, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8400 (вісім тисяч чотириста) гривень 65 копійок, по 2800,22грн. з кожного.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков