Справа № 438/102/18
Номер провадження 2/438/193/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Валькович Г.К.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. В свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком. Позивач вказує на те, що їй одній важко утримувати дітей, а відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Позивач в підготовче засідання не з'явилася, до суду надала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в підготовче засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітніх дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 її батьком зазначений ОСОБА_2, відповідач по справі. Як вбачається з довідки № 56 від 31 січня 2018 року, виданою Новокропивницькою сільської радою Дрогобицького району Львівської області, зазначено, що на утриманні ОСОБА_1, знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до розяснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, що підтверджено свідоцтвом про його народження та не заперечувалося відповідачем.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що хоча відповідач, будучи батьком неповнолітніх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживаючи окремо, зобовязаний утримувати своїх дітей, які не досягла повноліття та проживають разом з матірю, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Із урахуванням фактичних обставин справи та вимог вказаних вище норм матеріального законодавства, приймаючи до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, обовязок батька утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви.

На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позовних вимог позивача про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182,184, 191 СК України, ст. ст. ст. ст. 2, 7, 48, 76-78, 81, 128, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-281, 284, 289, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 14 лютого 2018 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя А.Т. Слиш