Номер провадження 2/754/2092/18
06 квітня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Журавської О.В.
при секретарі Касян А. Р.
за відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.11.1984 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від сумісного сімейного життя мають повнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка зазначає, що їх сім`я остаточно розпалась щонайменше 20 років тому, коли відповідач пішов з їхнього спільного місця проживання, з цього часу вони перестали вести спільне господарство. Їхні з відповідачем погляди на деякі речі стали причиною сімейного конфлікту, вони намагалися усунути ці суперечки, проте бажаного результату не досягли. В зв'язку з вищенаведеним позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати.
Ухвалою суду від 30 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Від представника позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
В судові засідання відповідач не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою реєстрації та шляхом розміщення відомостей про рух справи на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст. 280 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала сторона позивача.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 24 листопада 1984 року в Червоноармійській селищній раді народних депутатів Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 49 (а.с. 5).
Від шлюбу подружжя має повнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
Із позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.
Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.
Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню відшкодування судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 76, 81, 141, 259 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Червоноармійської селищної ради народних депутатів Житомирської області 24.11.1984 року, актовий запис № 49 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя