РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Палій Л.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представників третьої особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Оболонської РДА у місті Києві, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей та сімї Вишгородської РДА в Київській області, Опікунська рада при Органі опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітніх дітей та визначення способу участі у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Оболонської РДА у місті Києві, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей, в обґрунтування якого, зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. 27.07.2016 року відповідач здійснив на неї напад, наніс тілесні ушкодження та забрав у неї їхніх дітей та поїхав в невідомому напрямку. На місце події була визнана поліція, яка зафіксувала вчинення кримінального правопорушення. 03.08.2016 року позивач звернулася до Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві адміністрації із заявою про соціально правовий захист та визначення місця знаходження малолітніх дітей, нащо їй було рекомендовано звернутися до суду. У звязку із чим позивач звернулась до суду та просила з метою захисту життя та здоровя, визначити місце знаходження малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Згодом уточнивши свої позовні вимоги просила визначити місце проживання дітей разом із матірю ОСОБА_2, зобовязати Службу у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації провести обстеження житлово-побутових умов проживання дітей у батька ОСОБА_5 та надати позивачу висновок (акт обстеження), з метою захисту життя та здоровя дітей зобовязати Оболонське УП ГУНП в м. Києві кримінальну поліцію у справах дітей, визначити місце знаходження дітей, відібрати їх у батька та передати дітей матері. Позивачка зазначила, що вона має постійне місце проживання, а саме винаймає житло у м.Фастові, але за потреби вона може укласти договір оренди житла у м.Вишгороді. На теперішній час є приватною особою підприємцем, та отримує постійний дохід, що дозволяє їй утримувати дітей. Відповідач постійно чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми, можливості приймати участь у їх вихованні, постійно налаштовує дітей проти неї, та у визначені дні її зустрічей з дітьми, виїжджає з дітьми на відпочинок, або проводить зустрічі при обовязковій його участі, або участі його представника. На теперішній час, вона та діти зазнають великих моральних страждань від відсутності можливостей спілкування, вона не має можливості у повній мірі реалізувати усю свою материнську любов що спричиняє страждання усім. Після отримання висновків наданих службами у справах дітей та сімї, просила визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з матірю ОСОБА_2.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_5 скористався своїм правом, передбаченим статтею 123 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент звернення та подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, просив визначити місце проживання дітей разом із ним. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що діти перебувають на його повному утриманні. На теперішній час, він разом з дітьми проживає у м.Вишгороді, син ОСОБА_10 навчається у школі «Інтелект», донька ОСОБА_9 відвідує приватний дитячій садок. На теперішній час, діти мають стійки соціальні звязку, як у школі та садочку, а також у відповідних кружках та за місцем проживання, у звязку із чим повторна зміна їх місця проживання може негативно вплинути на їх психологічний стан. Діти добре ладнають, піклуються та допомагають одне одному, ніколи один від одного на тривалий час не розлучалися. Для допомоги по господарству і догляду за дітьми в окремій кімнаті у квартирі, яку винаймає ОСОБА_5 мешкає няня ОСОБА_11 Оскільки ОСОБА_5 є фахівцем з досвіду роботи в області інформаційних технологій і комунікацій, компютерного дизайну, фотографії, має стабільний та високооплачуваний дохід, що покриває всі витрати сімї та забезпечує всі потреби дітей, щодо належного харчування, освіти, відпочинку та догляду за станом здоровя.

В липні 2016 року, ОСОБА_5 дізнався про зраду дружини, після перегляду фото зображень та переписки у планшеті дружини, а також отримання смс повідомлень, а 19.07.2016р. його колишня дружина таємно, без будь-якого попередження, злочинним шляхом викрала їх дітей та покинула їх місце постійного проживання, внаслідок чого він був змушений звернутися до правоохоронних органів, а після встановлення місця проживання дітей, він вважаючи умови їх проживання жахливими (занедбаний дачний будинок), забрав дітей та став проживати разом з ними у м.Вишгороді. Діти дуже сильно переживали, у звязку із чим він організував проходження ними курсів у психологів, які після роботи з дітьми дійшли до висновків, що дітям краще проживати разом із батьком. Вважає, що саме з ним діти зможуть жити у гідних умовах, отримати необхідно освіту, мати може зустрічатися з дітьми, проводити відпочинок, але вважає, що все це повинно бути вирішено у судовому порядку. ОСОБА_2 мешкає окремо, винаймає житло у м.Фастові, не має постійних доходів та джерел для існування. Під час зустрічей з дітьми, не приділяє належної уваги їм, а лише використовує час для фотозйомок та образ на адресу батька дітей. У звязку із чим просив задовольнити його позовні вимоги та визначити місце проживання дітей разом із ним.

У судовому засіданні представник позивача та позивач за первісним позовом позов підтримали та просили про його задоволення, з викладених у ньому підстав, щодо задоволення зустрічного позову заперечували, вважаючи його безпідставним.

Відповідач та його представники проти первісного позову заперечували, вважали що вимоги позивача за первісним позовом є необґрунтованими та не відповідають вимогам Сімейного кодексу України, та наполягали на задоволенні зустрічного позову, так як, на їх думку, саме із відповідачем за первісним позовом мають проживати діти.

Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, направив на адресу суду лист, в якому просив розгляд справи проводи за відсутності їх представника та прийняти законне рішення в інтересах дітей.

Представник Служби у справах дітей та сімї Вишгородської РДА в Київській області у судовому засіданні підтримала заявлені первісні позовні вимоги, та заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог, зазначивши, що на протязі тривалого часу спостерігається, що батько дітей ОСОБА_5 чинить перешкоди матері ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми, а наявність кращого матеріального стану батька не може бути підставою для задоволення його вимог.

Представник Вишгородської міської ради у судовому засіданні зазначила, що підтримує заявлені зустрічні позовні вимоги, в подальшому у судовому засіданні вказала, що під час розгляду справи у суді, між батьками не досягнуто згоди ані визначення місця проживання дітей, ані участі батьків у вихованні дітей та можливості зустрічей матері з дітьми під час їх проживання з батьком, все це не дає користі дітям, а лише може негативно впливати на їх психологічний стан, просила суд прийняти рішення на підставі наданих пояснень та документів.

Заслухавши думку сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, судом зазначається наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 05.12.2003 року було зареєстровано шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 46) який, 16.09.2016 року, на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва, було розірвано, рішення набрало законної сили (т. 1 а.с. 61).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (т. 1 а.с. 62-63).

Частинами 1, 2ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_5 разом із дітьми згідно довідок № НОМЕР_1, № та № НОМЕР_2 від 08.11.2016 року є внутрішньо переміщеними особами з території м. Донецьк ( т. 6 а.с. 216-225) та наразі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується договором оренди квартири за адресою м. Вишгород, пр.-т. Шевченка, 2-г кв. 432 (т. 8 а.с. 8-11).

ОСОБА_2 проживає окремо в АДРЕСА_1, що підтверджується договором оренди квартири від 20.07.2017 року ( т. 7 а.с. 2).

Рішенням Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18 травня 2017 року № 129 було визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із їх батьком ОСОБА_5 (т. 6 а.с. 42).

Як вбачається з матеріалів справи з 2016 року ОСОБА_8 навчається у Вишгородській районній гімназії «Інтелект», а ОСОБА_9 відвідує дитячий навчальний заклад «Совушка».

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 27.10.2016 року, проведеного комісією у складі заступника начальника служби ССДС ОСОБА_7, директора ЦОД ОСОБА_12, спеціаліста ССДС ОСОБА_13, спеціаліста ЦС ССДМ ОСОБА_14, спеціаліста Вишгородської міської ради ОСОБА_15 на підставі заяви ОСОБА_5 з метою з'ясування умов проживання та виховання дітей за адресою: АДРЕСА_2, орендована квартира розміщена на десятому поверсі, десяти поверхового будинку, двохярусна, з усіма зручностями, з сучасним ремонтом відповідно умебльована, у дітей є багато місця для відпочинку, у ОСОБА_14 є місце для вивчення уроків. У найманому житлі проживають ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та няня. Батько дітей має великі доходи, має можливість і забезпечує дітей всім необхідним: житлом, одягом, взуттям, новітніми дорогими (розважальними іграми), навчанням. Мати дітей намагається встановити контакт з дітьми та батьком, однак ОСОБА_5 із застереженням відноситься до зустрічей мами з дітьми. У спілкуванні з дітьми зясовано, що діти не можуть висловити позицію щодо мами, весь час дивляться, що скаже батько (т. 4 а.с. 249).

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 21.02.2018 року складеного комісією у складі: начальника ССДС ОСОБА_16 та головних спеціалістів ССДС ОСОБА_17, ОСОБА_18 проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 за її заявою, у звязку із розглядом Вишгородським районним судом Київської області справи про визначення місця проживання малолітніх дітей, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Перевіркою встановлено, що квартира складається з трьох кімнат, кухні, санвузла, коридору, двох балконів. В квартирі тепло, наявний сучасний ремонт, прибрано, речі розміщені на своїх місцях, є всі необхідні меблі. Для кожного із дітей є окрема кімната з особистим спальним місцем, в шафах наявні дитячі речі, які мати купує з її слів для дітей. Для розвитку дітей створені умови, є навчальний куточок з письмовим столом, книжковими полицями, наявні дитячі книжки, іграшки. Квартира відповідає санітарно гігієнічним нормам (т. 8 а.с. 36).

Під час судового засідання, судом були задоволенні клопотання сторін щодо допиту свідків.

Так, свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 пояснила, що вони є друзями або родичами ОСОБА_5, якого характеризують виключно як добру та порядну людину. ОСОБА_5 є дуже люблячим та турботливим батьком, він завжди піклувався про своїх дітей, навіть коли діти під час спільних відпочинів падали, то саме батько надав їм допомогу, турбувався ними, у той час як мати дітей ОСОБА_2 не звертала уваги та продовжувала світські бесіди. Під час спілкування з дітьми свідки зазначають, що діти дуже радісні, батько кожні вихідні, в залежності від погодних умов їздить з дітьми кататися на велосипедах. Діти завжди охайні, доброзичливі, діляться своїми враженням від поїздок з батьком. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дуже привязанні один до одного, та завжди в розмовах пригадують батька виключно з позитивної сторони. Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні також пояснила, що вона працює нянею ОСОБА_8 та ОСОБА_9, проживає разом із ними у квартирі, де у неї є окрема кімната. Зазначила, що батько багато часу приділяє вихованню дітей та їх розвитку, діти здорові та охайні. Ксенія відвідує приватний дитячий садочок, де також займається підготовкою до шкоди, дуже гарно малює, додатково займається вивченням англійської мови та танцями. ОСОБА_10 навчається у третьому класі непогано, але може краще. З осені 2016 року батько влаштовує спільні відпочинки з дітьми, на які запрошують маму, але останнім часом діти відмовляють від участі мами та не бажають з нею навіть розмовляти. Після зустрічей з мамою - ОСОБА_2 діти іноді приходять дуже знервованими, а ОСОБА_9 навіть говорить, що раніше мама була добра, а зараз зла. Одного разу ОСОБА_8 повернувся зі зустрічі з мамою заплаканим, та розповів, що мама його вдарила, а у вечері, у ОСОБА_8 піднялась температура, у звязку із чим він був оглянути лікарем.

Свідки ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 пояснили, що вони є знайомим або родичами ОСОБА_2, яку характеризують виключно з позитивної сторони, як дуже люблячу мати, яка завжди дбайливо ставилась до своїх дітей. Під час шлюбу з ОСОБА_5, саме мати займалась вихованням дітей, оскільки батько працював. Вона завжди займалась розвитком дітей, а саме ОСОБА_8 відвідував різноманітні кружки, а саме конструювання, танців, спортивні секції та підготовчі курси до школи. Мати завжди приймала активну участь у батьківських зборах, як у дитячих садочках, так і у школі де навчався ОСОБА_8. Незважаючи на те, що діти зараз з нею не мешкають, вона завжди приходить до школи де навчається ОСОБА_8 та цікавиться його успіхами в навчанні, як і відвідує дитячий садок в якому навчається ОСОБА_9. Крім того, свідки, які знають ОСОБА_13, ще за місцем їх попереднього проживання у м.Донецьк, зазначали, що саме мати завжди піклувалась про стан здоровя дітей та їх розвиток, а батько забезпечував сімю матеріально, але не приділяв належної уваги дітям. Крім того, свідки зазначили, що ОСОБА_2 відвідує храми, оскільки приймає участь у церковних службах, а саме співає у хорі. Раніше на церковні служби вона приводила дітей, та вбачалось, що між дітьми та матірю є сильний зв'язок, діти завжди хилились до неї, що свідчило про велику любов між ними.

Свідок ОСОБА_27, пояснила, що вона працює директором школи у якій навчається ОСОБА_8, дитину до школи привів батько, але пояснив, що зараз в його сімї виникли деякі труднощі, у звязку із тим, що вони не живуть з дружиною разом, у звязку із чим було запропоновано допомогу спеціалістів школи з психології. В подальшому до школи приходила мати ОСОБА_2, яка поводилась дуже коректно, та під час розмови у приміщенні школи, батько дітей ОСОБА_5 був дуже агресивно налаштований проти матері, у звязку із чим, свідком було прийнято рішення, що батьки між собою повинні розмовляти поза межами школи, щоб не порушувати навчального процесу. На теперішній час, мати, майже кожного тижня приходить до школи, цікавиться у класного керівника успіхами ОСОБА_8 у навчанні, і у разі якщо дитина не заперечує проти спілкування з нею спілкується з сином. У разі коли ОСОБА_8 відмовляється від спілкування з мамою вона не заперечує проти цього та не наполягає на зустрічі.

Згідно довідок виданої Вишгородською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 10.10.2017 року № 1826/14/10-08-07-01-24 та від 25.01.2018 року № 85/14/10-08 ОСОБА_5, який здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, відповідно до поданої декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2016 рік загальна сума доходу за звітний період становила 50000, 00 гривень, загальна сума доходу за 2017 рік 681 800, 00 гривень (т. 7 а.с. 32, т. 8 а.с. 8).

Як вбачається з довідки виданої державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління ДВС у м. Києві № 8285/М/26-54-13-02-16 від 30.11.2017 року, довідкою про обігу та сальдо, книги обліку доходів (для платника єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість) ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем та має щомісячний дохід (т. 7 а.с. 195-200).

Крім того, як вбачається з договору про надання послуг фотографа від 05.12.2017 року укладеного між ТОВ «Глобал ОСОБА_28» та ОСОБА_2, остання надає послуги фотографа, за що отримує винагороду розмірі 10 000 гривень щомісячно. Строк дії договору з 05.12.2017 року до 04.12.2018 року (т. 7 а.с. 143-144).

Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31.10.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5, на утримання малолітніх дітей, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, стягуються аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.01.2017 року до їх повноліття, тобто до 27.01.2026 року та 30.01.2030 року ( т. 7 а.с. 140-141). А також, згідно копій фіскальних чеків, квитанцій та накладних вбачається, що ОСОБА_2 приймає активну систематичну участь у вихованні та утриманні дітей.

З наданих до суду фотографій вбачається, що до розірвання шлюбу, подружжя ОСОБА_13 завжди спільно проводило час та відпочинок. На теперішній час, згідно наданих сторонами фотографій, діти дуже охайні, радісні, відвідують різноманітні міста України, батько займається організацією відпочинку та розвитку дітей не лише на вихідні дні, а і у світкові дні та під час канікул (т.4 а.с.40 99, 124-139, т.5 а.с.63-84. т.6 а.с.64-76, 178-183).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 забезпечує соціально побутові умови, інтелектуальний, моральний, духовний та фізичний розвиток дітей.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаться за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_23 України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Суд, з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров'ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. theCzechRepublic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

Відповідно до частин першої та другої статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Під час судового засідання, за участі психологів були надані пояснення ОСОБА_8, який пояснив, що він разом з сестрою ОСОБА_9 мешкає разом із батьком. Пояснив, що раніше вони мешкали разом із мамою, на теперішній час мама з ними не живе. Він дуже любить свою сестру ОСОБА_9, разом з татом вони постійно десь мандрують, тато купує цікаві іграшки та речі. Його улюбленою стравою є пельмені, які вони купують у магазині. У нього залишились негативні спогади коли мама його з сестрою вивезла до якось хатини, де було дуже брудно та він увесь час просився до батька та квартири у якій вони проживали родиною. На цій дачі, разом з ними мешкав сторонній чоловік. Крім того, він пригадує випадок коли мама його вдарила. Зараз йому дуже подобається проживати разом із тато, він намагається добре навчатися у школі, йому дуже подобається конструювати, у звязку із чим батько купує йому різноманітні конструктори. Дитина зазначила, що бажає проживати разом з татом, сестрою ОСОБА_9 та нянею, стосовно мами не заперечував щодо зустрічей.

Згідно інформації психолога Вишгородського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потрібно забезпечити психологічні комфорт, відчуття захищеності, не допускати психоемоційних перевантажень (т. 2 ас. 117).

Відповідно до протоколів психоконсультаційних досліджень, які були проведенні ТОВ «Медичний центр «Добробут дитинство» від 06.11.2016р., 13.11.2016р., 23.11.2016р., 27.11.2016р., 13.02.2017р. ОСОБА_8 та ОСОБА_9, були рекомендовані психокорекцій заняття з дитячим психологом, оскільки у дітей вбачався стан тривожності, стресу, покликаний труднощами у сімейній обстановці, що викликало тяжкі почуття у дітей, на час обстеження для дітей важлива близькість з батьком, особистість матері дітьми ігнорується та є болісною. Емоційна відстороненість та неприйняття материнської особи. В подальшому рекомендовано прояснити та вирішити, по можливості, внутрішні сімейні відносини, з чітким визначенням обстановки, що дасть можливість стабілізувати дітей в емоційному плані (т.2 а.с.185-198).

Згідно медичних довідок наданих ТОВ «Медичний центр «Добробут дитинство» діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9, пройшли повне обстеження та є здоровими (т.2 а.с.199-209).

Крім того до суду було надано висновок №1/04-17 від 24.04.2017р. Міжнародного інституту глибинної психології центру психологічної експертизи та психодіагностики, згідно якого соціально-підтримуюче оточення для ОСОБА_8 та ОСОБА_9 утворюють їх батько ОСОБА_5, вони самі, стосовно одне одного як брат і сестра. ОСОБА_8 виявляє прихильність до батька, якість турботи якого забезпечила переживання ним почуття безпеки, надійності та впевненості у захисті батьком інтересів своїх дітей. Визначити до кого з батьків привязана ОСОБА_9 більшою мірою неможливо, оскільки дитина має привязаності до обох батьків. Жодних ознак, що дозволяють стверджувати про наявність впливу одного із батьків на формування негативної думки про іншого батька у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не виявлено. На момент проведення дослідження жодної з восьми ознак емоційного відчуження дитини за ОСОБА_29, наявність яких дозволяє стверджувати, що один з батьків впливає на дитину, формуючи певну думку про іншого, у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не виявлено. Основними індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_5 є високий ступінь батьківської залученості до життя своїх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9, контакту з ними та відповідальності його як батька. Це буде сприяти переживанню стабільності, позитивно впливатиме на психічний розвиток, почуття психічного благополуччя й комфорту дітей (т.6 ас.7-26).

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матірю.

Декларація прав дитини від 20.11.1959 р., на принцип 6 якої останнім часом часто посилався в справах Верховний Суд України (зокрема, справі №6-2445цс16), не є міжнародним договором. Декларація прав дитини прийнята Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року та не передбачає будь-яких інших умов надання згоди на її обов'язковість державами-членами ООН. Згідно зі статтею 9 Статуту ООН Генеральна Асамблея складається з усіх членів Організації. У контексті міжнародного права такі документи як декларації міжнародних організацій відносяться до так званого «softlaw» і з формально-юридичної точки зору не є тим жорстким правом, яке зобов'язує державу діяти в певний спосіб.

Відтак, принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити безальтернативно й категорично таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Під забороною розлучення дитини з своєю матірю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обовязковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Для гармонійного морального та психічного розвитку дітей необхідні стабільні умови проживання, відчуття захищеності, підтримка найближчих для них людей, якими вони вважають обох батьків.

Таким чином, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши подані до суду документи, щодо особистостей батьків, умов їх проживання та отриманих доходів, суд зазначає, що кожен з них є люблячим батьком та матірю, мають позитивні характеристики, належні умови проживання та доходи, але у той же час, суд враховує в першу чергу інтереси дітей, їх психоемоційний стан та привязаності, вважає за неможливе визначення окремого проживання брата та сестри. Враховуючи надані до суду документи, щодо психоемоційного стану дітей, вбачається, що діти дуже болісно переживали, та переживають сімейні негаразди, але у той же час, більшу привязаність проявляють до батька, про що свідчать численні висновки спеціалістів, які ґрунтуються на поясненнях дітей, їх малюнках та враженнях. Враховуючи те, що починаючи з кінця 2016 року діти, які також є вимушеними переселенцями, мають постійне місце проживання у м.Вишгороді, ОСОБА_8 навчається у школі, в якій у нього вже є певні соціальні звязку (а саме друзі, він знає вчителів та для нього є знайомою обстановка), ОСОБА_9 відвідує приватний дитячий садок, на теперішній час батько надає документи до школи де навчається ОСОБА_8, що також на думку суд, може позитивно вплинути на психоемоційний стан дівчинки, підстав для зміни місця проживання дітей, не вбачається. Дослідженні в судовому засіданні докази, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 є дбайливим батьком, усвідомлює повну відповідальність за життя, здоровя і безпеку своїх дітей, їх благополуччя є найвищим його пріоритетом у житті. У той же час, питання щодо участі матері у вихованні та можливості спілкування з дітьми між батьками не вирішено, даних вимог, під час судового розгляду, ОСОБА_2 заявлено не було, що позбавляє суд можливості вийти за межи заявлених вимог, у той же час, не позбавляє сторони вирішити це питання шляхом, найбільш наближеним для максимального захисту прав та інтересів їх дітей, а не власних бажань батьків.

Суд вважає, що визначення місяця проживання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з батьком ОСОБА_5, який має постійне місце проживання, стабільний дохід, найбільше відповідатиме інтересам дитини, де з урахуванням взаємовідносин сторін створено всі необхідні умови для належного розвитку дітей, забезпечення всіх їх потреб та з огляду на саме бажання дітей проживати разом з батьком.

Таким чином, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом з батьком, і тим самим задовольнити зустрічну позовну заяву, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 640,00 гривень.

Керуючись ст.ст.141,142,150,151,155161 СК України, ст.ст.4, 10,11,12,13,76-81,258,259 263-265,268,273,353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Оболонської РДА у місті Києві, Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей з ОСОБА_2 відмовити.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, з батьком ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 гривень.

Повний текст рішення суду проголошено 13.04.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення, за приписами ч. 1 ст.354 ЦПК України.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд.

Суддя І.Ю. Котлярова