Справа №295/1458/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суд м. Житомира ОСОБА_1, розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування будинком №60 по вул. Свободи в м.Житомирі.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивачу належить частина вищезазначеного будинку. Разом з позивачем у квартирі зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3, яка по вищевказаній адресі не проживає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає.

Розгляд справи проведено без виклику сторін в спрощеному позовному провадженні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №2-112, позивач набув право власності на частину будинку №60 по вул. Свободи в м. Житомирі.

Згідно письмових свідчень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посвідчених директором КП «ВЖРЕП №6» ОСОБА_6, колишня дружина позивача ОСОБА_3 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з листопада 2013 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ч.1 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Зі змісту вказаної статті, а також ст. 64 ЖК, яка дає визначення поняття «член сімї» вбачається, що необхідною умовою існування права на користування житлом власника є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства.

Оскільки судом встановлено, що відповідач є колишнім членом сімї позивача, з 2013 року не проживає у будинку, належному позивачу на праві власності без поважних причин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком №60 по вул. Свободи в м.Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя О.М. Зосименко