АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року місто Київ.

Справа № 2-н-234/09

Апеляційне провадження № 22-ц/796/3631/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року, у складі судді Захарчук С.С., постановленої в приміщенні суду в місті Києві, повний текст якої складено 12 лютого 2018 року (інформація про час постановлення ухвали відсутня),в справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» на бездіяльність начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Наталії Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В грудні 2017 року стягувач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Наталії Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2.

Скаргу обґрунтовував тим, що 21.04.2009 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 48 756,21 грн. та 258,78 грн. судових витрат.

За заявою АТ «Родовід банк» було відкрито виконавче провадження № 51418905.

15.12.17 року ПАТ «Родовід банк» отримало постанову начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Н.В. від 16.11.17 року про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», скаржник просив визнати бездіяльність начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ГресьН.В. незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на бездіяльність начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Наталії Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду представник ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу якою задовольнити скаргу в частині визнання бездіяльності державного виконавця незаконною.

Посилався на те, що суд належним чином не дослідив обставини справи, не зазначив норми закону, що підлягають застосуванню в спірних відносинах, факт порушення виконавцем норм чинного законодавства судом залишено без належної уваги. Суд, в оскаржуваній ухвалі від 12.02.2018 р. , мотивував своє рішення лише щодо вимоги скарги про скасування спірної Постанови, проте не обґрунтував рішення в частині вимог скарги про бездіяльність державного виконавця при здійсненні виконавчих дій. При цьому, суд не врахував, що державним виконавцем в ході проведення виконавчого провадження не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання судового рішення. Виконавцем не було вжито належних заходів щодо направлення запитів до відповідного відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат, до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця, до відповідного Відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків), до відповідного управління (відділу) житлового господарства (сільської ради) про надання довідки Форми №3 (про зареєстрованих та мешкаючих осіб), безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів, що належить йому, та яке знаходиться у інших осіб (дебіторська заборгованість), до банківських та фінансових установ про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, не здійснено подання щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України, до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником чи її чоловіком цивільних повітряних суден. Тобто, дій, які б сприяли ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішень в повному об'ємі державним виконавцем не здійснено. Крім того, вказував на те, що скасувавши оскаржувану постанову, державний виконавець лише додатково підтвердив факт незаконності вчинених дій.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

16.04.2018 року від начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Н.В. надійшов лист, в якому остання вказувала на те, що у виконавчому провадженні бездіяльності державного виконавця не допущено. Також вказувала на те, що 24.01.2018 року були направлені повторні запити з метою виявлення майна чи коштів боржника. Крім того, в листі просила проводити розгляд справи за її відсутністю.

В судове засідання представник банку, державний виконавець та боржник не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.04.2009 року суддею Подільського районного суду м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 48 756,21 грн. та 258,78 грн. судових витрат.

15.06.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції Кучінським Д.В. відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного судового рішення № 51418905.

16.11.2017 року начальником відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки у боржника не виявлено майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

24.01.2018 року начальником відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Н.В. відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 16.11.2017 року.

Відмовляючи в задоволені скарги ПАТ «Родовід Банк», суд першої інстанції виходив з того, що 24.01.2018 року начальником відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Н.В. винесено постанову про скасування оскаржуваної АТ «Родовід банк» постанови від 16.11.2017 року, таким чином, державний виконавець самостійно усунув порушення, які мали місце.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він не в повній мірі відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного:

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Станом на дату відкриття виконавчого провадження діяв Закон «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 р.

Станом на дату винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, а саме 16.11.2017 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016р. який набрав чинності 05.10.2016 р.

Згідно п.п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження», завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження) визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний розглядати в установлені строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції від 02.06.2016 року), що заходами примусового виконання рішень є : звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно п.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітень 2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не було вжито всіх заходів примусового виконання рішень передбачених положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження), ст.10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції від 02.06.2016 року), а саме щодо направлення відповідних запитів, зокрема до:

- до відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника в шлюбі з метою виявлення майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами;

- до Головного управління статистики про надання інформації щодо реєстрації боржника як засновника будь-якої установи;

- до відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про надання інформації щодо страхових виплат;

- до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця;

- до відповідного Відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків);

- до банківських та фінансових установ про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа;

- до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів;

- до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником повітряних суден;

- не внесено подання щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тощо.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не дав оцінки доводам скаржника про відсутність в матеріалах виконавчого провадження відомостей про проведення державним виконавцем перевірок майнового стану боржника з періодичністю, встановленою частиною 8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) та дійшов передчасного висновку про необґрунтованість скарги через те, що 24.01.2018 року начальником відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Н.В. винесено постанову про скасування постанови від 16.11.2017 року.

Таким чином, апеляційним судом встановлено , що в порушення вимог закону, державним виконавцем не були вчинені всі дії для забезпечення виконання судового наказу, тобто допущена бездіяльність, а відповідно скарга заявника в цій частині повністю обґрунтована.

Та обставина, що виконавець сам скасував передчасну постанову про повернення виконавчого документу на вищенаведений висновок апеляційного суду не впливає.

Пояснення направлені апеляційному суду не містять доказів, які б спростовували доводи скарги в вищенаведеній частині.

Посилання державного на те, що 24.01.2018 року були направлені повторні запити з метою виявлення майна чи коштів боржника, апеляційний суд не приймає, оскільки вказані дії зроблені після звернення божника до суду з даною скаргою, а стягувач оскаржив бездіяльність державного виконавця до винесення постанови від 16.11.2017 року. Крім того, жодних доказів на підтвердження зазначених обставин державним виконавцем не надано.

Таким чином, оскільки районний суд під час розгляду скарги не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, порушив процесуальні норми, щодо законності та обґрунтованості судового рішення, ухвала суду підлягає скасуванню згідно ст. 374, 376 ЦПК України з ухваленням нової ухвали апеляційним судом.

В апеляційній скарзі скаржником ставилось питання лише про визнання бездіяльності державного виконавця незаконною. Вимог про скасування постанови державного виконавця від 16.11.2017 року, апеляційна скарга не містить, а тому остання не є предметом перегляду в апеляційному порядку.

З врахуванням вищенаведеного, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову про часткове задоволення скарги ПАТ «Родовід Банк», у спосіб передбачений ч. 2 ст. ст. 451 ЦПК України, а саме: визнати незаконною бездіяльність начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Наталії Володимирівни під час здійснення виконання та повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 51418905 від 16.11.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 382-384, 389, 390, 451 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» на бездіяльність начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Наталії Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність начальника відділу Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гресь Наталії Володимирівни під час здійснення виконання та повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 51418905 від 16.11.2017 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повна постанова складена 19 квітня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.