П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, правонаступником якого є ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Смизька об'єднана територіальна громада Дубенського району Рівненської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 вересня 2017 року в справі № 559/2451/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Смизька об'єднана- територіальна громада Дубенського району Рівненської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, ухваленого під головуванням судді Ходак С.К. об 09 год. 10 хв. в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області,

В С Т А Н О В И Л А :

23 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дубенського міськрайонного суду із позовною заявою, в якій вказував, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальною площею площею 0,44 га, яка розташована по вул. Кременецькій, 34 на території села Стара Миколаївка Дубенського району Рівненської області, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/11/2018 Головуючий у 1 інстанції : Ходак С.К. Доповідач : Григоренко М.П.

підсобного господарства, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого йому 21 березня 2002 року Шепетинською сільською радою.

Проте, ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у користуванні частиною цієї земельної ділянки, площею 0,03 га, використовуючи її для влаштування проїзду до свого житлового будинку та земельної ділянки, а тому просив суд зобов'язати останню усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом приведення цієї земельної ділянки у придатний для використання та обслуговування житлового будинку стан.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Смизька об'єднана територіальна громада Дубенського району Рівненської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована по вул. Кременецькій, 34 в селі Стара Миколаївка Дубенського району Рівненської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 21 березня 2002 року Шепетинською сільською радою та привести цю земельну ділянку в придатний для використання та обслуговування житлового будинку стан.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням та вважаючи його незаконним, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про порушення нею законних прав та інтересів позивача, оскільки останній не довів належними доказами тієї обставини, що спірна земельна ділянка перебуває у його власності.

Задовольняючи позовні вимоги місцевим судом не було надано належної оцінки судовим рішенням, які набрали законної сили,зокрема, рішенню Дубенського міськрайонного суду від 06.06.2005 року, яким визнано незаконним рішення сесії Шепетинської сільської ради від 12.02.2002 року про збільшення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення підсобного господарства на 0,03 га і передачу у приватну власність та рішенню цього ж суду від 16.07.2010 року, яким задоволено позов Шепетинської сільської ради до ОСОБА_1 та визнано недійсним державний акт, виданий Шепетинською сільською радою від 21.03.2002 року серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 в частині отримання у власність 0,03 га землі, відповідно до рішення Шепетинської сільської ради від 12.02.2002 року, хоча вказані судові рішення були предметом дослідження по справі.

Суд першої інстанції помилково вказав про чинність державного акта та на відсутність механізму внесення змін до державного акта, що посвідчує право власності на земельну ділянку, всупереч існуючим судовим рішенням.

Також судом не надано належної оцінки рішенням Шепетинської сільської ради, які були предметом дослідження у даній справі, відповідно до яких ОСОБА_1, після ухвалення Дубенським міськрайонним судом рішення від 06.06.2005 року ОСОБА_1 вже неодноразово відмовлялося у виділенні у приватну власність земельної ділянки площею 0,03 га, а в рішенні Шепетинської сільської ради №45 від 01.11.2013 року зазначено : п.1.3 - відповідно згадана земельна ділянка площею 0,03 га знаходиться в землях запасу під громадським проїздом.

Крім того, на час ухвалення оскаржуваного рішення позивач ОСОБА_1 помер, а тому провадження у справі №559/2451/15-ц підлягало закриттю.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі у зв'язку із смертю позивача ОСОБА_1

05.12.2017 року представник позивача ОСОБА_4 подав клопотання про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_1, серії 1-ГЮ № 211970 виданого виконавчим комітетом Смизької сільської ради 05 вересня 2017 року та витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_1, померлого 04 вересня 2017 року, заяву про прийняття спадщини 21 листопада 2017 року подала його дружина - ОСОБА_2.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6, а також представник третьої особи ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Правонаступник позивача ОСОБА_8 просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

По справі встановлено, що 21 березня 2002 року позивачу ОСОБА_1 Шепетинською сільською радою було видано Державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, на земельну ділянку, площею 0,44 га, яка розташована по вулиці Кременецькій, 34 на території села Стара Миколаївка Дубенського району Рівненської області, та призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

06.06.2005 року Дубенським міськрайонним судом було прийнято рішення у цивільній справі 2-483-2005 року, яким визнано незаконним рішення сесії Шепетинської сільської ради від 12.02.2002 р. про збільшення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення підсобного господарства на 0,03 га і передачу у приватну власність, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05.10.2005 року.

06.04.2009 р. Дубенським міськрайонним судом було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяві про перегляд вищевказаного рішення Дубенського міськрайонного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

16.07.2010 року Дубенським міськрайонним судом було задоволено позов Шепетинської сільської ради до ОСОБА_1 та визнано недійсним Державний акт виданий Шепетинською сільською радою від 21.03.2002 р. серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_1 в частині отримання останнім у власність 0,03 га землі відповідно до рішення Шепетинської сільської ради від 12.02.2002 р. - недійсним.

Цим же ж рішенням, Шепетинську сільську раду зобов'язано внести зміни до державного акту виданого Шепетинською сільською радою від 21.03.2002 р. серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_1, вказавши в ньому, що земля надана для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства.

08.11.2010 р. своїм рішенням Апеляційний суд Рівненської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, змінивши рішення Дубенського міськрайонного суду від 16.07.2010 р. та виклавши першу частину резолютивної частини рішення Дубенського міськрайонного суду від 16.07.2010 р. в такій редакції: «позов Шепетинської сільської ради до ОСОБА_1 задовольнити: визнати державний акт виданий Шепетинською сільською радою 21.03.2002 р. серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_1 в частині отримання у власність 0,03 га землі для ведення підсобного господарства, відповідно до рішення Шепетинської сільської ради від 12.02.2002 р. недійсним». В решті рішення залишено без змін.

20 березня 2012 року Дубенським міськрайонном судом Рівненської області відмовлено в задоволенні позову Шепетинської сільської ради до ОСОБА_1, третя особа Управління Деркомзему в Дубенському районі про скасування в цілому Державного акту виданого Шепетинською сільською радою від 21.03.2002 р. серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, яке ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2012 року залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов'язуючи ОСОБА_9 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована по вул. Кременецькій, 34 в селі Стара Миколаївка Дубенського району Рівненської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 21 березня 2002 року Шепетинською сільською радою та привести цю земельну ділянку в придатний для використання та обслуговування житлового будинку стан, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, влаштувавши проїзд до свого житлового будинку та земельної ділянки за рахунок земель позивача, створює перешкоди останньому у користуванні своєю власністю.

Крім того, суд дійшов висновку, що право власності на спірну земельну ділянку продовжує існувати у позивача, оскільки будь-які зміни до його Державного акту серії НОМЕР_1, виданого 21 березня 2002 року Шепетинською сільською радою, внесено не було, а діючим законодавством не передбачено механізму внесення змін до державного акта, що посвідчує право власності на земельну ділянку чи визнання його недійсним в частині.

Статтею 213 ЦПК України, редакція якої була чинна на час розгляду справи судом першої інстанції, передбачалось, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає, оскільки під час вирішення цієї справи по суті судом першої було неналежним чином вирішено всі питання, які він мав вирішити у відповідності до положень ст. 214 ЦПК України, в тій же редакції, а також не вірно було оцінено фактичні обставини справи та не застосовано матеріальні норми, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, у зв'язку із чим рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 вересня 2017 року підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

У відповідності до положень статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Приймаючи до уваги, що рішеннями Дубеньского міськрайонного суду від 06.06.2005 року та 16.07.2010 року було визнано незаконним рішення сесії Шепетинської сільської ради від 12.02.2002 р. про збільшення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення підсобного господарства на 0,03 га і передачу йому у приватну власність цієї земельної ділянки, а також визнано частково недійсним Державний акт виданий Шепетинською сільською радою від 21.03.2002 р. серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_1 в частині отримання останнім у власність 0,03 га землі відповідно до рішення Шепетинської сільської ради від 12.02.2002 року, які до теперішнього часу є чинними і відповідно до положень статті 18 ЦПК України є обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, тому слід прийти до висновку про відсутність у позивача права власності на спірну земельну ділянку, у зв'язку із чим останній міг би ставити питання про усунення в судовому порядку йому перешкод у користуванні цією земельною ділянкою відповідачем.

Виникнення права власності на земельну ділянку у особи виникає виключно на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а Державний акт про право власності на землю лише є підтверджуючим документом наявності цього права.

Та обставина, що після винесення Дубеньским міськрайонним судом своїх рішень від 06.06.2005 року та від 16.07.2010 року з приводу спірної земельної ділянки, позивач умисно зволікає із приведенням свого Державного акта про право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 21 березня 2002 року Шепетинською сільською радою, у відповідності до зазначених вище судових рішень, жодним чином не означає, що він продовжує бути власником спірної земельної ділянки, оскільки це його право в судовому порядку вже визнано недійсним, шляхом скасування відповідних правовстановлюючих рішень органу місцевого самоврядування, до компетенції якого належить передача земельних ділянок у власність.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 березня 2012 року, яким було відмовлено в задоволенні позову Шепетинської сільської ради до ОСОБА_1, третя особа Управління Деркомзему в Дубенському районі про скасування в цілому Державного акта виданого Шепетинською сільською радою від 21.03.2002 р. серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2012 року, яке суд першої інстанції помилково поклав в основу оскаржуваного рішення, на переконання колегії суддів, ніяким чином не має преюдиційного значення при вирішені даної цивільної справи, оскільки вищевказаний позов Шепетинської сільської ради був обумовлений виключно тим, що позивач ОСОБА_1 умисно зволікає із приведенням у відповідність цього свого Державного акта про право приватної власності на землю, у зв'язку із наявністю рішень Дубенського міськрайонного суду від 06.06.2005 року та від 16.07.2010 року, хоча будь-якої потреби у заявлені такого позову Шепетинською сільською радою взагалі не було, оскільки це ніяк не впливає на обсяг її цивільних прав та обов'язків щодо спірної земельної ділянки.

Навпаки, саме позивач має бути зацікавлений у приведенні свого Державного акта про право власності на землю, виданого Шепетинською сільською радою 21.03.2002 року серія НОМЕР_1, з урахуванням наявності рішень Дубеньского міськрайонного суду від 06.06.2005 року та від 16.07.2010 року, оскільки зазначені в цьому Державному акті дані про розмір земельної ділянки на даний час не відповідають рішенням вищевказаного органу місцевого самоврядування, на підставі яких цей Державний акт було видано, що може стати певною перешкодою для позивача у реалізації своїх прав щодо іншої частини своєї земельної ділянки, яка продовжує перебувати у нього на законних підставах.

Приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 помер, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав зупинити провадження у даній справі до вступу у справу правонаступників останнього, оскільки спірні правовідносини у даній справі допускають правонаступництво, а не ухвалювати судове рішення за позовом особи, яка вже померла, що є грубим порушенням норм процесуального права і є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно статті 376 ЦПК України підставою для повного або часткового скасування судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування останнім норм матеріального права.

З огляду на викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1, правонаступником якого є ОСОБА_8, до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Смизька об'єднана територіальна громада Дубенського району Рівненської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою має бути відмовлено, за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 вересня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1, правонаступником якого є ОСОБА_8, до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Смизька об'єднана територіальна громада Дубенського району Рівненської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 704 грн., в рахунок відшкодування судових витрат пов'язаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16.04.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків