АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/233/17 Головуючий суддя І інстанції Горпинич О. В.
Провадження № 22-ц/790/549/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бровченко І.О.,Бурлака І.В.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «МДД-Х» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У січні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича звернувся із зазначеним позовом, в якому після зміни предмету позову остаточно просив у рахунок часткового погашання заборгованості за кредитним договором № КЮ-ВКЛ-2016985 від 08.04.2013 року в розмірі 441264,90 грн. 90 коп. яка складається з: суми заборгованості за кредитом в тому числі - 193783,51 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 10579,25 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 753,04 грн., сума заборгованості по процентам - 173998,03 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 9154,03 грн., суму трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 669,84 грн., розмір штрафу - 52327,20 грн., - звернути стягнення за іпотечним договором нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаровою О.С., за реєстровим № 411, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме: квартиру № 52, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22 липня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Драгу Ю.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2935. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 317694, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1128065 від 12.03.2013 року, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В обґрунтування вимог зазначив, що 08 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МДД-Х» укладено договір кредиту № КЮ-ВКЛ-2016985. Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору надання Кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - «Транші», в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 218030,00 гривень та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п. 1.1.2. цього Договору, зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 27,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 07 квітня 2016 року включно, на умовах визначених цим Договором.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та з другої сторони ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір від 08 квітня 2013 року, посвідчений Назаровою О.С., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 08.04.2013 року за реєстрованим № 411, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених іпотечним договором, належний на праві приватної власності об'єкт нерухомості, а саме квартиру № 52, загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Позивач виконав умови договору, надав кредит, а позичальник порушив умови договору, не повернув кредит у передбачені нормами договору строки. У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Крім того, проти відкладення розгляду справи заперечував, оскільки відповідач неодноразово звертався до суду із клопотаннями про відкладення справи, не з'являвся у судові засідання без поважних причин, доказів на заперечення позову не надав, в зв'язку із чим вважав, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, які спрямовані на затягування строків розгляду справи, в зв'язку із чим просив розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2017 року позов задоволено.

У рахунок часткового погашання заборгованості за кредитним договором № КЮ-ВКЛ-2016985 від 08.04.2013 року в розмірі 441264,90 грн. 90 коп. яка складається з: суми заборгованості за кредитом в тому числі - 193783,51 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 10579,25 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 753,04 грн., сума заборгованості по процентам - 173998,03 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення процентів - 9154,03 грн., суму трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 669,84 грн., розмір штрафу - 52327,20 грн., - звернути стягнення за іпотечним договором нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Назаровою О.С., за реєстровим № 411, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме: квартиру № 52, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22 липня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Драгу Ю.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2935. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 317694, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1128065 від 12.03.2013 року, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 6618 грн.97 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову банку. При цьому посилався на те, що рішення незаконне, необгрунтоване, судом неповно з'ясовані обставини по справі, які мають значення, порушено норми процесуального права, а також неправильно застосувано норми матеріального права.

Вказав, що судом першої інстанції проігноровано його клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що в Московському районному суді м.Харкова знаходиться інша цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта банк» про визнання іпотечного договору та договору поруки недійсними. Судом порушено принцип змагальності сторін, не досліджено і не перевірено питання отриманнякредитних коштів позичальником як підстави для виникнення обов'язку позичальника щодоповернення цих коштів, настання відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, підставдля виникнення права на звернення стягнення на предмет іпотеки, тощо, оскільки в матеріалахсправи відсутні докази, що підтверджують отримання позичальником кредитних коштів, їх розміру, тощо.

Зазначив, що суд під час постановлення рішення по справі керувався виключно розрахункомзаборгованості, складеним позивачем, що не може бути визнаний допустимим доказом по справі,оскільки не є первинним фінансовим документом.

Вказав, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази наявності зобов'язання позивача надати кредит та виконання позивачем своїх зобов'язань за певним кредитним договором. В матеріалах справи відсутні бухгалтерські касові документи (платіжне доручення, заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек чи інше) у відповідності з інструкцією «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 N 174, чинний на час виникнення спірних правовідносин. Надані позивачем розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по рахунку суд не повинен був приймати до уваги, оскільки вони не підтверджують видачу позичальнику грошових коштів.

Зазначив, що судом не з'ясовано та не надано відповідної оцінки тому факту, що суттєві умови кредитного договору (процентна ставка та можливість її збільшення майже вдвічі, розмір та види штрафних санкцій за кредитом та інші умови, окрім суми кредиту в розмірі 218 030, 00 грн.) були невідомі іпотекодавцю (відповідачу), що спричиняє недійсність такого договору та є предметом цивільної справи №643/11922/17 за його позовом про визнання іпотечного договору недійсним, що розглядається Московським районним судом м. Харкова.

Вказав, що до позовної заяви не подано належним чином посвідчені копії письмових доказів, в тому числі кредитного та іпотечного договору, документів щодо повноважень осіб, якими подано позовну заяву виписка та витяг з ЄДРПОУ датовані березнем 2015 року, внаслідок чого є недостовірною. Вказані документи та витяг зі статуту банку не завірені відповідним чином позивачем.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга залишає без задоволення, а рішення без змін, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов банку та звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існують договірні зобов'язання, які не виконуються відповідачами, в зв'язку з чим є всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом правильно встановлено, що 08.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «МДД-Х» укладений договір кредиту № КЮ-ВКЛ-2016985, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитну лінію в межах 218030,00 гривень з розрахунку 27,99% річних за користування кредитом на строк до 07.04.2016 року. У подальшому відповідач збільшив розмір процентів до 47,99% річних (пункт 1.1.4. кредитного договору, в частині порушення строків повернення кредиту, починаючи з 08.04.2016 р. нарахування процентів здійснюється за ставкою 47,99% річних).

Відповідно до п. 1.1.2. Кредитного договору зменшення максимального ліміту заборгованості здійснюється рівними частинами, до 10 числа кожного місяця, на суму 6057,00 гривень, починаючи з 10 травня 2013 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом, визначеним в п. 1.1.1. цього Договору. Останній платіж в рахунок погашення Кредиту сплачується в розмірі фактичного залишку заборгованості за Кредитом. Відповідно до п. 1.1.3. Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником будь - якого з зобов'язань, передбачених п. 3.3.16. цього Договору, процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в розмірі 32,99 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.16. цього Договору. При цьому Сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування Кредитом по цьому Договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору. Відповідно до п. 1.1.4. Кредитного договору у разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за Кредитом, визначеного в п. 1.1,1, цього Договору, процентна ставка за цим Договором встановлюється в розмірі 47,99 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за Кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за Кредитом. При цьому Сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування Кредитом по цьому Договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору у випадку прострочення Позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення Кредиту/Траншу, визначених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим Договором. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору у випадку порушення Позичальником вимог п.п. 3.3.1. 3.3.6. - 3.3.16. цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.1.1, цього Договору, за кожний випадок порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до розрахунку заборгованості задоговором кредиту у зв'язку з невиконанням позичальником кредитних зобов'язань станом на 27.07.2016 року наявна загальна заборгованість у сумі 441264,90 грн. яка складається з: суми заборгованості за кредитом: 193783,51 грн.; суми заборгованості за відсотками: 173998,03 грн.; пені у розмірі 19733,28 грн.; суми трьох процентів річних у розмірі 1422,88 грн.; суми штрафу у розмірі 52327,20 грн..

Строк повернення кредиту порушено позичальником з 08.04.2016 року.

Сума процентів за користування кредитом нарахована за період з 11.04.2013 р. по 27.07.2016 р.

Пеня нарахована за період з 11.08.2015 р. по 27.07.2016 р.

Штрафи нараховані за невиконання не грошових зобов'язань у порядку передбаченому п. 4.2. кредитного договору з розрахунку 2% від максимального ліміту заборгованості за кожен випадок. 21803,00 грн. штрафу нараховані за п'ять випадків не подання фінансової звітності, за обов'язком встановленим п. 3.3.9. кредитного договору щодо щоквартального виконання. 8721,20 грн. штрафу нараховані за два випадки незастрахованого іпотечного майна за обов'язком встановленим п. 3.3.16.2. кредитного договору. 21803,00 грн. штрафу нараховані за п'ять випадків порушення обов'язку щодо переведення активів з інших банківських установ до позивача, але в частині обов'язку щоквартального надання позивачу довідок з інших банківських установ про відкриті у них активи (рахунки).

Колегія відхиляє доводи скарги про неналежність чи недостовірність наданих банком на підтвердження своїх вимог розрахунків та витягу з рахунку відповідача про рух кредитних коштів та щодо погашення кредиту, оскільки вони є документами аналітичного характеру, і які відповідачем належними, допустимим і достатніми доказами не спростовані (а.с. 6 - 13). При цьому відповідач також не заперечував проти факту укладення договорів кредиту та іпотеки на тих умовах, які викладені у наданих банком на підтвердження заявлених вимог копіях цих договорів (а.с. 14-28). Той факт, що відповідач оспорив укладені з банком договори кредиту та іпотеки також свідчить про те, що вони фактично були укладені між сторонами цієї справи. У випадку задоволення позову, заявленого по іншій справі, відповідач вправі по цій справі звернутися до суду з відповідною заявою про перегляд ухваленого по цій справі рішення суду за нововиявленими обставинами, ст. 423 ЦПК України.

Згідно з ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір від 08 квітня 2013 року, посвідчений Назаровою О.С., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 08.04.2013 року за реєстрованим № 411, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених іпотечним договором, належне на праві приватної власності об'єкт нерухомості, а саме квартиру № 52, загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, у разі якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частин 1-3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

06.12.2016 року ПАТ «Дельта банк» направив відповідачу вимогу № 02.3-1563 про погашення кредитної заборгованості, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі непогашення заборгованості. Судовий захист порушеного права іпотекодержателя не передбачає обов'язкового попередження позичальника або відмінного від нього іпотекодавця (майнового поручителя) про наміри звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Станом на день подання позову заборгованість непогашена.

У зв'язку з цим, ПАТ «Дельта банк» набув правових підстав для задоволення своїх вимог за кредитним та іпотечним договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до звіту про оцінку житлового приміщення від 28.02.2017 р., здійсненого ПП «ТА-Експерт-Сервіс», вартість предмета іпотеки складає 784415,00 гривень. Експертний висновок підтверджений рецензією на звіт про експертну оцінку від 03.03.2017 року від ТОВ «ОФ «ДЕ ВІЗУ».

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не вправі пред'явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Під час апеляційного розгляду справи банк додатково надав до суду апеляційної інстанції виписки по особовим рахункам, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором на день ухвалення оскарженого по цій справі рішення районного суду, на яку банк посилався у своїх вимогах про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, належним чином оцінив наявні у справі належні і допустимі докази у їх сукупності, висновки суду ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які відповідачем не були спростовані, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Що стосується викупу третьою особою вирішених районним судом вимог банку до ОСОБА_3, то питання про можливу в таких випадках заміну стягувача підлягає вирішенню на наступній стадії виконання рішення суду.

Оскільки при відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 6280 грн.88 коп., це питання підлягає вирішенню відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.ст. 375, 381- 384, 389-392 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Фрунзенським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 06 травня 1998 року, ІПН НОМЕР_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6280 грн.88 коп. на рахунок апеляційного суду Харківської області: розрахунковий рахунок: 0011; отримувач коштів: УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова; код отримувача: 37999628 ;банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області ;код банку отримувача: 851011 ;код бюджетної класифікації: 22030101.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 квітня 2018 року.

Головуючий суддя В.Б.Яцина

Судді колегії І.О.Бровченко.

І.В.Бурлака.