АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Чернівці

справа № 720/520/16-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів : Литвинюк І.М., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

позивач- ОСОБА_5

відповідач- ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року

в справі № 720/520/16-ц (головуючий в 1-й інстанції Павлінчук С.С.)

за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_3

про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, встановлення факту набуття майна у шлюбі, визнання права власності на частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, поділ рухомого майна подружжя в натурі

встановив :

ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, встановлення факту набуття майна у шлюбі, визнання права власності на частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, поділ рухомого майна подружжя в натурі.

Позовні вимоги обгрунтовувала слідуючими обставинами.

Вони з відповідачем почали проживати разом з березня 2007 року без реєстрації шлюбу. З початку вони жили у господарстві відповідача в старій

Провадження 22-ц/794/235/18 Категорія 59

хаті, та згодом разом почали будувати новий будинок, фундамент для якого на той час вже був залитий. На той період вона мала власних три тисячі доларів, а відповідач - п'ять тисяч доларів, які вони вклали в будівництво на початковому етапі. Будівництво нового будинку тривало приблизно з 2007 року по 2015 рік. Бригаду робочих наймав ОСОБА_3 Вона декілька разів їздила за кордон та присилала гроші на будівництво будинку. Всі меблі в будинок вибирали вони разом із відповідачем. У 2010 році ОСОБА_3 продав свій автомобіль за 3 тисячі доларів і вони доклали спільні кошти та придбали за 12 тисяч доларів мікроавтобус марки «Фольксаваген Т4». Крім того, вони разом купили спальню в стару хату, потім вже в нову хату придбали кухонний набір, прихожу та дитячу. В сторін був спільний сімейний бюджет. Відповідач офіційно ніде не працював, але інколи підробляв як таксист. В нову хату вони перейшли в 2012-2013 роках. В цих же роках відповідач зареєстрував місце проживання її та її дитини. В даний час, як їй відомо, перший поверх будинку готовий повністю, в мансарді лише голі стіни та чорнова підлога без дверей, та ззовні здійснено утеплення пінопластом без штукатурки. Вони спільно проживали до літа 2015 року.

Позивач просила встановити факт проживання її із ОСОБА_3 однією сім'єю як фактичного подружжя без реєстрації шлюбу з 30.10.2007р. до моменту державної реєстрації їх шлюбу 10.03.2012р.;

- встановити факт, що рухоме майно, яке перебуває в житловому будинку по АДРЕСА_1, зокрема:

- будівельні матеріали та конструктивні елементи вартістю 333208,16грн., що були використані в будівництві стін, перекриття даху, дверей, вікон в житловому будинку;

- транспортний засіб марки «Volkswagen Transport» 2000 р.в. державний номер НОМЕР_1 ( автомобіль білого кольору бус) вартістю в 76 393грн.;

- кухонна стінка що складається з двох кольорів верхніх тумбочек білого кольору та нижні тумбочки червоно кольору вартістю 11 400грн.;

- газова плитка - духовка марки «Вірпул» 2900грн. сірого стального кольору;

-мікроволновка марки «Самсунг» вартістю в 840 грн. білого кольору;

-меблева гарнітура (стінка шафа купе з дзеркалами ) у вітальні прихожа бежева та дитяча стінка- кольору білого та золотистого з дзеркалами вартістю 16 000грн.;

- карнізи металеві ковані 4 шт- 2 шт. металево сірого кольору 3 м , 1шт. 4 м металево золотого -кольору, 1 шт. 2 м металево срібного кольору, вартістю в 3000грн.;

- тюлі 4 шт. 4 х 3 м білі та бежеві з пошиттям вартістю 2000грн.;

- жалюзі на вікна 5 шт. - 3 шт. білого та 2 шт. бежеві, вартістю в 1000грн.;

- шафа-купе в коридорі;

- ванна 1 шт. білого кольору металева, унітаз 1 шт. білого кольору, БД білого кольору, умивальник білого кольору і т.п. загальною вартістю 5600грн.;

- морозильна камера вартістю 800 грн . білого кольору;

- спальний набір (спальня) вартістю3300 грн. коричневого кольору;

- телевізор кольоровий імпортного виробництва німецький вартістю 600грн. металево сірого кольору;

- комп'ютер вартістю 500 грн. сірого кольору;

- пральна машина німецька «Бош» вартістю 1000грн. білого кольору;

- холодильник вартістю в 1800грн. сірого металевого кольору,

а всього на суму 50540грн. є таким що набуте спільно в шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Розділити рухоме майно, що є з відповідачем спільною сумісною власністю та виділити ОСОБА_5, реально в рахунок її ? частки:

-кухонну стінку, що складається з двох кольорів верхніх тумбочек білого кольору та нижні тумбочки червоно кольору вартістю 11400грн.,

- газову плитку - духовку марки «Вірпул» 2 900 грн. сірого стального кольору,

- мікрохвильову піч марки »Самсунг» вартістю в 840 грн. білого кольору,

- меблеву гарнітуру (стінка шафа купе з дзеркалами) у вітальні прихожа бежева,

- дитячу стінку кольору білого та золотистого з дзеркалами, вартістю 16000грн.,

- карнізи металеві ковані 4 шт- 2 шт. металево сірого кольору 3 м , 1 шт. 4 м металево золотого кольору, 1 шт. 2 м металево срібного кольору вартістю в 3000грн.,

- тюлі 4 шт. 4 х 3 м білі та бежеві з пошиттям вартістю 2000грн.,

- жалюзі на вікна 5шт. - 3шт. білого та 2шт. бежевого кольору вартістю 1000грн.,

- шафу-купе в коридорі,

- морозильну камеру вартістю 800грн. білого кольору,

жалюзі на вікна 5 шт.. - 3 шт. білого та 2 шт. бежеві, вартістю в 1 000 грн.,

- шафу-купе в коридорі,

- спальний набір (спальня) вартістю 3 300 грн. коричневого кольору,

- телевізор кольоровий імпортного виробництва німецький вартістю 600грн.,

- комп'ютер вартістю 500 грн. сірого кольору,

- пральна машина німецька »Бош» вартістю 1 000 грн., білого кольору,

- холодильник вартістю в 1800 грн. сірого металічного кольору,

а всього на суму 45940грн., визнавши право приватної власності на вказане рухоме майно за ОСОБА_5

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 різницю вартості часток в рухомому майні в розмірі 18026грн.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1, особовий рахунок НОМЕР_3 погосподарської книги № 1, зокрема що були використані в процесі спорудження стін, перекриття, даху, дверей та вікон вартістю 166 604,08грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю відмовлено.

Позов про встановлення факту набуття рухомого майна в шлюбі та його поділ задоволено частково.

Встановлено факт того, що рухоме майно яке перебуває в житловому будинку по АДРЕСА_1 набуте спільно під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а саме:

-кухонна стінка, що складається з тумбочок білого кольору та червоно кольору та шафа-купе загальною вартістю 11400 грн.;

-холодильник сірого металічного кольору вартістю 1800 грн.;

-пральна машина марки «Бош» білого кольору вартістю 1000 грн.;

-спальний гарнітур коричневого кольору вартістю 3300 грн.;

-жалюзі на вікна в кількості 5 штук, в тому числі 3 штуки білого кольору та 2 штуки бежевого кольору загальною вартістю 1000 грн.;

-дитяча стінка білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблева гарнітура прихожа світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.;

-ванна білого кольору, унітаз білого кольору, біде білого кольору, умивальник білого кольору загальною вартістю 5600 грн.;

-газова плита-духовка марки «Вірпул» вартістю 2900 грн.;

-телевізор німецького виробництва металево-сірого кольору вартістю 600 грн., що становить загальну суму 43600 грн.

Розділено спільне рухоме майно колишнього подружжя та виділено ОСОБА_5 в натурі:

-холодильник сірого металічного кольору вартістю 1800 грн.;

-пральна машина марки «Бош» білого кольору вартістю 1000 грн.;

-дитяча стінка білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблеву гарнітуру прихожу світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.;

-газова плита-духовка марки «Вірпул» вартістю 2900 грн., що становить загальну суму 21700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 різницю вартості часток в рухомому майні в розмірі 100 грн.

Позов про визнання права власності на частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на одну другу частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1, які були використані в процесі влаштування внутрішнього оздоблення стін, стелі та підлоги, влаштування електропостачання та газопостачання, в сумі 55844,42 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить рішення в цій частині скасувати та відмовити в задоволенні цих вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення в частині оскарження незаконним та необгрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що до майна, яке суд першої інстанції відніс до набутого під час шлюбу, включено майно, яке було придбане в 2010-2012рр. і не є спільною сумісною власністю. ОСОБА_3 зазначає, що судом не було встановлено обставин, які б підтверджували, що в період з березня 2012 року по квітень 2015 року проводились будь-які роботи по будівництву чи оздобленню спірного житлового будинку, придбання матеріалів чи іншого рухомого майна, щодо якого заявлялися позовні вимоги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання у фактичному шлюбі та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про встановлення судом факту набуття з відповідачем в період 2007-2012рр. зазначеного в позові рухомого майна, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просить рішення в цій частині змінити та задовольнити вказані вимоги в повному обсязі. Апелянт, посилаючись на обставини, зазначені в позові, вважає рішення в частині оскарження незаконним та необгрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 слід залишити без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення районного суду в частині визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ скасувати, позов в цій частині задовольнити частково.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові в частині встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, виходив із того, що позивачем вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 30 жовтня 2007 року до 10 березня 2012 року не доведені.

Такий висновок суду є правильним, виходячи з наступного.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_5 зазначала, що метою встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 30 жовтня 2007 року до 10 березня 2012 року, є розподіл спільного сумісного майна, нажитого під час спільного проживання.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом із тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно зі ст. ст. 76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач мав надати суду належні та допустимі докази спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу та ведення спільного побуту.

Однак таких доказів матеріали справи не містять.

Отже, відмовляючи в задоволенні позову про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про недоведеність та безпідставність вимог ОСОБА_5 та відсутності правових підстав для їх задоволення.

Підтвердженням вищевказаних обставин є наявні в матеріалах справи довідка Чорнівської сільської ради №504 від 29.02.2016р., з якої вбачається, що ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_6 були зареєстровані в господарстві відповідача лише з 12.03.2012 р. та довідка №82 від 03.03.2016р., згідно якої не є можливим підтвердження сільською радою проживання сторін по справі впродовж 2007-2012 рр. як подружжя.

Досліджуючи інші докази по справі, зокрема пояснення свідків, судом вірно зазначено, що обставини того, що сторони разом ходили на дні народження та весілля, не є підтвердженням наявності їх спільного проживання та ведення ними спільного бюджету. Покази свідків, яким судом надана правова оцінка не є безумовними доказами, що між сторонами у спірний період склалися усталені стосунки, що притаманні подружжю.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що спірний транспортний засіб марки «Фольксваген Транспорт» 2000 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_3 з 09.03.2010р., суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що даний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, а лише власністю відповідача.

Зазначені обставини були підтверджені відповідачем ОСОБА_3 при розгляді апеляційної скарги. Крім того він зазначив, що вказаний автомобіль був придбаний ним після продажу іншого автомобіля, який йому належав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 10 березня 2012 року, який було розірвано заочним рішенням Новоселицького районного ссуду Чернівецької області від 18 червня 2015 року.

Від шлюбу у подружжя дітей не має.

Задовольняючи частково позов в частині встановлення факту набуття майна у шлюбі, суд першої інстанції вважав встановленим факт набуття спільно під час шлюбу сторонами по справі наступного майна: кухонної стінки, що складається з тумбочок білого кольору та червоно кольору та шафи-купе загальною вартістю 11400грн.; холодильника сірого металічного кольору вартістю 1800грн.; пральної машини марки «Бош» білого кольору вартістю 1000грн.; спального гарнітуру коричневого кольору вартістю 3300грн.; жалюзі на вікна в кількості 5 штук, в тому числі 3 штуки білого кольору та 2 штуки бежевого кольору загальною вартістю 1000грн.; дитячої стінки білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблевої гарнітури прихожої світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000грн.; ванної білого кольору, унітазу білого кольору, біде білого кольору, умивальника білого кольору загальною вартістю 5600грн.; газової плити-духовки марки «Вірпул» вартістю 2900грн.; телевізора німецького виробництва металево-сірого кольору вартістю 600грн. а всього майна на суму 43600грн.

У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За ч.3 ст.70 СК України та ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. У відповідності до ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, алей спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму ст.60 СК України та визнаючи правоспільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо

набуття майна відповідає цим чинникам.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одно-го з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є

безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права

спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16.

Однак, як вбачається з уточненої позовної заяви ОСОБА_5, спірне майно, а саме: холодильник сірого металічного кольору вартістю 1800 грн., пральна машина марки «Бош» білого кольору вартістю 1000грн. та телевізор німецького виробництва металево-сірого кольору вартістю 600грн. були придбані у 2010 році, а спальний гарнітур коричневого кольору вартістю 3300грн. у 2007 році.

Таким чином, відсутні підстави для визнання вищевказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та відповідно його поділу.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 визнав, що під час шлюбу сторонами були придбані кухня, дитяча та жалюзі.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 слід визнати рухоме майно яке перебуває в житловому будинку по АДРЕСА_1, а саме:

-кухонну стінку, що складається з тумбочок білого кольору та червоного кольору та шафу-купе загальною вартістю 11400 грн.;

-жалюзі на вікна в кількості 5 штук, в тому числі 3 штуки білого кольору та 2 штуки бежевого кольору загальною вартістю 1000 грн.;

-дитячу стінку білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблеву гарнітуру прихожу світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.;

-ванну білого кольору, унітаз білого кольору, біде білого кольору, умивальник білого кольору загальною вартістю 5600 грн.;

-газову плиту-духовку марки «Вірпул» вартістю 2900 грн., що становить загальну суму 36900 грн.

В рахунок поділу майна у власність ОСОБА_5 слід виділити: дитячу стінку білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблеву гарнітуру прихожу світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.; газову плиту-духовку марки «Вірпул» вартістю 2900 грн., що становить загальну суму 18900 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 різницю вартості часток в рухомому майні в розмірі 450 грн.

Необґрунтованими є доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні питання про визнання за ОСОБА_5 права власності на одну другу частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 та які були використані в процесі влаштування внутрішнього оздоблення стін, стелі та підлоги, влаштування електропостачання та газопостачання.

Встановлено, що господарство по АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_3 на підставі договору дарування серії ВЕІ №583687 від 07.12.2006р.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 земельна ділянка за вищевказаною адресою призначена для індивідуального житлового будівництва та належить відповідачу. У вказаному дворі був розташований житловий будинок літ.А та фундамент іншого житлового будинку. На підставі рішення виконкому Чорнівської сільської ради Новоселицького району №3 від 18.01.2007р. ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку у вищевказаному дворі, однак останній технічну документацію для будівництва не виготовив та почав самовільне будівництво. Впродовж весни-осені 2007 року були проведені будівельні роботи та накрито новий будинок на отриманому згідно договору дарування фундаменті.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що під час перебування позивача та відповідача в шлюбі ними були проведені будівельні роботи на суму 111688,83грн., що підтверджується висновком додаткової судової інженерно-технічної експертизи №735 від 05.10.2017 року.

Таким чином, судом правомірно стягнуто на користь позивача половину вартості будівельних матеріалів та конструктивних елементів, що були використані під час здійснення таких будівельних робіт як влаштовування внутрішнього оздоблення стін, стелі та підлоги, влаштування електропостачання та газопостачання вищевказаних робіт в сумі 55844,42 грн.

Апелянтами на надано жодних інших доказів на спростування вищевказаних обставин. Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін.

При розгляді справи, суд першої інстанції неповно з»ясував всі обставини, що мають значення для справи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що рішення в частині визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ слід скасувати. Позов в цій частині задовольнити частково. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 рухоме майно яке перебуває в житловому будинку по АДРЕСА_1, а саме:

-кухонну стінку, що складається з тумбочок білого кольору та червоного кольору та шафу-купе загальною вартістю 11400 грн.; жалюзі на вікна в кількості 5 штук, в тому числі 3 штуки білого кольору та 2 штуки бежевого кольору загальною вартістю 1000 грн.; дитячу стінку білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблеву гарнітуру прихожу світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.; ванну білого кольору, унітаз білого кольору, біде білого кольору, умивальник білого кольору загальною вартістю 5600 грн.; газову плиту-духовку марки «Вірпул» вартістю 2900 грн., що становить загальну суму 36900 грн.

В рахунок поділу майна у власність ОСОБА_5 виділити: дитячу стінку білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблеву гарнітуру прихожу світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.; газову плиту-духовку марки «Вірпул» вартістю 2900 грн., що становить загальну суму 18900 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 різницю вартості часток в рухомому майні в розмірі 450 грн. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 374, п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року в частині визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ скасувати.

Позов в цій частині задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 рухоме майно яке перебуває в житловому будинку по АДРЕСА_1, а саме:

-кухонну стінку, що складається з тумбочок білого кольору та червоного кольору та шафу-купе загальною вартістю 11400 грн.;

-жалюзі на вікна в кількості 5 штук, в тому числі 3 штуки білого кольору та 2 штуки бежевого кольору загальною вартістю 1000 грн.;

-дитячу стінку білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблеву гарнітуру прихожу світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.;

-ванну білого кольору, унітаз білого кольору, біде білого кольору, умивальник білого кольору загальною вартістю 5600 грн.;

-газову плиту-духовку марки «Вірпул» вартістю 2900 грн., що становить загальну суму 36900 грн.

В рахунок поділу майна у власність ОСОБА_5 виділити:

-дитячу стінку білого та золотистого кольорів із дзеркалами та меблеву гарнітуру прихожу світло-бежевого кольору загальною вартістю 16000 грн.;

-газову плиту-духовку марки «Вірпул» вартістю 2900 грн., що становить загальну суму 18900 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 різницю вартості часток в рухомому майні в розмірі 450 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. Дата складення повної постанови 20 квітня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :