БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа №200/1451/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Шевцова Т.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про оскарження неправомірних дій постачальника природного газу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій ПАТ «Дніпрогаз» про визначення позивачу з 01 серпня 2017 р. фактичного обєму спожитого природного газу щомісячно, відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем та додатку 15 до цього Кодексу, за граничними об'ємами споживання, що становить 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць, при наявності у його квартирі №8, розташованої в будинку №35, ж/м Тополя-2, м.Дніпро плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача та просить суд зобовязати відповідача зробити перерахунок норми споживання ним природного газу згідно з Постановою КМУ від 23.03.2016 р. №203 Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, з 01 серпня 2017 р. по 18 серпня 2017 р. по нормі споживання газу 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць, з 19 серпня 2017 р. по 19 грудня 2017 р. по нормі споживання газу 5,4 куб.метрів на одну особу на місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у серпні 2017 р. від третьої особи позивачу надійшов рахунок № НОМЕР_1 від 12.08.2017 р., згідно з яким його сімя у липні 2017 р. спожила газу 42,60 куб.м, із розрахунку 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць.

Наступний рахунок № НОМЕР_1 від 13.11.2017 р. позивач отримав у листопаді, згідно з яким його сімя у жовтні 2017 р. спожила газу 109,80 куб.м, із розрахунку 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць.

На звернення позивача, відповідач листом за №Дд 01.7-ЛВ-12649-2017 від 14.12.2017 р. повідомив, що мешканці його будинку 06.02.2017 р. відмовились від встановлення загально будинкового лічильника, про що складено Акт про порушення №30/1 і на засіданні комісії з розгляду актів про порушення було прийняте рішення здійснювати нарахування за граничними нормами споживання природного газу з 01.08.2017 р., що відповідає вимогам пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, згідно з яким якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу. Відповідно до додатку 15, при наявності у позивача плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача, гранична норма споживання природного газу становить 18,3 м куб. на людино-місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач вважає, що відповідно до закону, на нього не може покладатися відповідальність за відмову від встановлення загальнобудинкового приладу обліку. Відповідно до закону нарахування фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання можливо тільки у випадку відмови споживача від встановлення індивідуального приладу обліку у його квартирі, який би відповідач запропонував встановити за свої кошти. ПАТ «Дніпрогаз» не пропонував встановити індивідуальний прилад обліку у його квартирі.

09 лютого 2018 року позовна заява прийнята до провадження та ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

06 березня 2018 року до суду надійшов відзив ПАТ «Дніпрогаз» , із якого вбачається, що у звязку з відмовою від встановлення загально будинкового лічильника, позивачу з 01.08.2017 р. по 19.12.2017 р. фактичний обєм спожитого природного газу визначався за граничними обємами споживання природного газу населенням. Ухвала про відкриття провадження у справі винесена судом 09.02.2018 р., а до цього 20.12.2017 р. в квартирі позивача, за його власні кошти встановлено індивідуальний лічильник газу, у звязку з чим на момент відкриття провадження у справі перестав існувати предмет спору. З цих підстав відповідач просить суд закрити провадження у справі.

06 березня 2018 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідно до яких надала письмові пояснення, відповідно до яких відсутній предмет спору, а тому просить суд закрити провадження у справі з підстав, на які посилається відповідач.

15 березня 2018 року позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив відповідача та третьої особи, відповідно до якого позивач вважає висновки зазначені відповідачем та третьою особою у відзиві та поясненнях є помилковими. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ПАТ «Дніпрогаз» нараховує обсяги природного газу спожиті кожним споживачем, ці дані передаються ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», яке за спожитий газ нараховує плату згідно з існуючими цінами і висилає рахунки споживачам.

Позивач є співвласником квартири №8, розташованої в будинку №35, ж/м Тополя-2, м.Дніпро, і, відповідно до особистого рахунку №, перебуває в договірних відносинах з відповідачем та третьою особою у звязку з постачанням природного газу для потреб його сімї у кількості шести осіб. Договір про надання послуг з газопостачання позивачем з відповідачем та третьою особою не укладався.

Сторони та третя особа не заперечують, що з 01 серпня 2017 р. для позивача обєм спожитого природного газу щомісячно нараховувався за граничними об'ємами споживання, що становить 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць, при наявності у його квартирі плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача.

Пунктом 4 розділу 1 глави 1 Кодексу ГРС визначено, що побутовим споживачем вважається споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. .

Як вбачається з розділу 5 Кодексу ГРС, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Тобто, Кодексом ГРС встановлено право оператора ГРМ на встановлення загальнобудинкового приладу обліку і цьому праву кореспондується норма, яка забороняє Балансоутримувачу чи управителю відмовляти Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку.

Таким чином, відносини з приводу організації та встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу виникають між балансоутримувачем (управителем) та оператором ГРМ.

Отже, відповідно до закону, окремий побутовий споживач не є учасником таких відносин, а тому на нього не може покладатися відповідальність за відмову від встановлення загальнобудинкового приладу обліку, оскільки наявність такої згоди чи заборона відмовлятися від його встановлення для споживача Кодексом ГРС не передбачена.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1418 від 11.08.2016р., яка набрала чинності 29.11.2016р., внесено зміни до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, якими передбачено відповідальність побутового споживача за відмову від встановлення за рахунок оператора ГРМ індивідуального приладу обліку, що тягне для такого споживача нарахування за граничними нормами споживання природного газу 18,3 м куб. на людино-місяць.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує про те, що він не пропонував за власні кошти встановити індивідуальний прилад обліку у квартирі позивача і не надав доказів, якими б було підтверджено, що така пропозиція існувала, і від неї позивач відмовився.

Постановою КМУ від 18.08.2017 р. №609 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» встановлено, що з 19 серпня 2017 року почали діяти нові норми споживання газу. Зокрема, зміни були внесені в додаток до постанови Кабміну від 23.03.2016 р. №203 Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. Відповідно до вказаної Постанови, при наявності у споживача плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача і при відсутності як індивідуального, так і будинкового приладу обліку, встановлена норма споживання газу 5,4 куб.метрів на одну особу на місяць. До вказаних змін існувала норма споживання газу 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць.

Відповідно до п.1.4 «Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1386/27831, споживачем є фізична особа, обєкт якої фізично підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

П.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Ст.21 вказаного закону передбачає, що порушення прав споживачів можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів.

З урахуванням діючого законодавства України суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що у відповідача не було законних підстав для зміни нарахування позивачу об'ємів природного газу з визначенням фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання.

Як безпідставні, суд не приймає до уваги ствердження відповідача та третьої особи про те, що на момент відкриття провадження нібито перестав існувати предмет спору і справа підлягає закриттю, тому що ухвала про відкриття провадження у справі винесена судом 09.02.2018 р., а до цього 20.12.2017 р. в квартирі позивача за його власні кошти було встановлено індивідуальний лічильник газу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок відповідача, оскільки позивач був звільнений на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,12, 13, 58,60,77,133,141,209, 218-229, 280-282 ЦПК України -

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про оскарження неправомірних дій постачальника природного газу задовольнити.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», , про визначення споживачу ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, з 01 серпня 2017 р. фактичного обєму спожитого природного газу щомісячно, відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем та додатку 15 до цього Кодексу, за граничними об'ємами споживання, що становить 18,3 куб.метрів на одну особу на місяць, при наявності у його квартирі №8, розташованої в будинку №35, ж/м Тополя-2, м.Дніпро плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача незаконними.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», зробити перерахунок норми споживання природного газу для споживача ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, згідно з Постановою КМУ від 23.03.2016 р. № 203 Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, з 01 серпня 2017 р. по 18 серпня 2017 р. по нормі споживання газу 7,1 куб.метрів на одну особу на місяць, з 19 серпня 2017 р. по 19 грудня 2017 р. по нормі споживання газу 5,4 куб.метрів на одну особу на місяць.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова