№2/756/2086/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 квітня 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Марценюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_3 У вказаній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 Проте жодних правових підстав користуватися вказаною квартирою відповідач не має. Починаючи з 2003 року відповідач в квартирі не з'являлася, місце її проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснює, комунальні платежі не сплачує, однак залишилася бути зареєстрована за адресою квартири АДРЕСА_3

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, через канцелярію суду надійшла заява в якій позов підтримують та просять про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.09.2013 року (а.с. 6).

Згідно витягу Територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 10.11.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2

Факт непроживання відповідача за адресою квартири АДРЕСА_1 підтверджується згідно відповіді від 22.03.2018 року №82-аз/125/51/01-2018, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, відповідно до якої ОСОБА_2 із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не зверталася.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому відповідачем не надано належного чи допустимого доказу на спростування позовних вимог.

Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведений той факт, що відповідач не мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним."

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як власник має право на здійснення права власності на належну квартиру АДРЕСА_1 та вимагати усунення порушень цього права.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89,141, 280, 259, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_3

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його прголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Шевчук