П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і ОСОБА_1,

за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 вересня 2017 року (у складі судді Лемак О.В.) за позовом Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа ОСОБА_3, про скасування постанов державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Державна інспекції сільського господарства в Закарпатській області (надалі Інспекція) звернулася до суду з позовом у грудні 2015 р.

Просила:

-скасувати постанову старшого державного виконавця Яроша С.І. від 25 серпня 2015 р. по виконавчому провадженню № 47414116 про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 680 грн.;

-скасувати постанову старшого державного виконавця Яроша С.І. від 01 вересня 2015 р. по виконавчому провадженню № 47414116 про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 1360 грн.;

-вирішити питання розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 р. указаний позов задоволено (а.с.33-35).

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області звернулося до суду із заявою про перегляд цього рішення у березні 2016 р. (а.с.37-41).

Ухвалою Ужгородського міськрйонного суду від 23 березня 2016 р. цю заяву було задоволено, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 р. скасовано та призначено справу до судового розгляду (а.с.72).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21 вересня 2017 р. (оскаржувана ухвала) позовну заяву Інспекції було залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_2 в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області просить скасувати цю ухвалу та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що встановлені судом першої інстанції факти неявки позивача в судове засідання не відповідають обставинам справи та наявним і ній матеріалам. Зазначає, що про судові засідання, які були призначені на 19.09.2017 р. і 21.09.2017 р., він як представник позивача належним чином не повідомлявся.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу відділ примусового виконання рішень ГТУЮ у Закарпатській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Узагальнені доводи заперечення зводяться до того, що суд першої інстанції правильно встановив факт повторної неявки позивача, повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи.

Суд першої інстанції виходив із того, що представник позивача повторно не зявився на судове засідання з неповажних причин, а його дії свідчать про зловживання своїми правами та небажанням підтримувати свої позовні вимоги, небажанням брати участь у розгляді справи та її затягуванням.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 169 ЦПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позову заяву без розгляду.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 207 цього Кодексу суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Тобто, умовами для вчинення цієї процесуальної дії є належність повідомлення позивача про час і місце судового розгляду справи (виклик до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 74-76 ЦПК України), повторність неявки та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

При цьому поважність причин не має правового значення.

Суд установлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 р. позов Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа ОСОБА_3, про скасування постанов державного виконавцязадоволено (а.с.33-35).

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області звернулося до суду із заявою про перегляд цього рішення у березні 2016 р. (а.с.37-41).

Ухвалою Ужгородського міськрйонного суду від 23 березня 2016 р. цю заяву було задоволено, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2016 р. скасовано та призначено справу до судового розгляду (а.с.72).

Суд, дійшовши висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, виходив із того, що судове засідання, призначене на 04.07.2017 р. було відкладено за клопотанням представника позивача, в якому останній просив перенести розгляд справи на інший день у звязку із виїздом представника інспекції за межі міста у справах інспекції. 28.07.2017 р. на 14.30 год. представник позивача не зявився у судове засідання, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. 15.09.2017 р. судове засідання повторно було відкладено, оскільки представником позивача було подане клопотання про перенесення розгляду справи у звязку перебування уповноваженого представника за кордоном.

Однак, такий підхід до визначення факту повторної неявки є системно неправильним.

Так, у спірних правовідносинах необхідно встановити, чи був належним чином повідомлений позивач про судові засідання, які відбулися 21 вересня 2017 р. (дата постановлення ухвали) та 19 вересня 2017 р. засідання, яке передувало постановленню ухвали про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.110-111).

Як видно з матеріалів справи, жодних повісток, розписок чи інших способів повідомлення позивача про судові засідання 19.09.2017 р. і 21.09.2017 р. у матеріалах справи немає, що виключає можливість констатувати повторну неявку позивача, повідомленого належним чином про час і місце розгляду справи.

У контексті наведеного суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області задовольнити. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 вересня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 13 квітня 2018 року.

Судді: