Постанова

Іменем України

2 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 755/3488/16-ц

провадження № 61-2235 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року в складі судді Чех Н. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року в складі суддів: Кравець В. А., Рубан С. М., Желепи О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39» (далі - ОСББ «Миропільська 39»), в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив: визнати нечинним рішення загальних зборів ОСББ «Миропільська 39» від 5 грудня 2015 року; визнати нечинним нарахування за опалення з січня 2016 року з розрахунку 12 грн 78 коп.; визнати нечинним рішення загальних зборів ОСББ «Миропільська 39» про заборону відеозйомки загальних зборів; зобов'язати відповідача у термін до 7 діб після ухвалення рішення надати відповіді на запитання згідно з додатком 1 та на запит на отримання публічної інформації від 4 квітня 2016 року.

Позовна заява мотивована тим, що 5 грудня 2015 року на загальних зборах ОСББ «Миропільська 39» проголосовано про заборону відеозйомки загальних зборів особою з посвідченням журналіста, що є порушенням прав журналіста та громадянина України.

Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що порядок визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників. Оскільки правління ОСББ «Миропільська 39» не організовувало та не проводило загальні збори з цього питання, то будь-яке рішення правління є нечинним.

Протягом жовтня 2015 року-лютого 2016 року він усно та письмово звертався до правління ОСББ «Миропільська 39»: 15 жовтня, 2, 16 листопада, 7, 11 грудня 2015 року, 11, 28 січня 2016 року, проте отримав лише один лист від 21 грудня 2015 року. Вважав, що правління ОСББ «Миропільська 39» своєю бездіяльністю порушує його права як громадянина та співвласника ОСББ «Миропільська 39».

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано правління ОСББ «Миропільська 39» надати ОСОБА_4 у письмовому вигляді роз'яснення правових підстав та фінансове обґрунтування розрахунків нарахування коштів за опалення у будинку на АДРЕСА_1 за опалювальний період 2015-2016 роки.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на порушення Закону України «Про звернення громадян» ОСББ «Миропільська 39» не надало ОСОБА_4 відповіді на його заяви щодо діяльності об'єднання.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відзив на касаційну скаргу не подавався.

У січні 2018 року справу Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є членом ОСББ «Миропільська 39», що знаходиться в АДРЕСА_1.

Заявляючи позов, ОСОБА_4 просив визнати нечинним рішення зборів ОСББ «Миропільська 39» від 5 грудня 2015 року. Дана вимога обґрунтована тим, що на вказаних зборах заборонено проведення відеозйомки та не дотримано форми письмового опитування.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»(далі - Закон).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону основна діяльність об'єднання співвласників багатоквартирного будинку полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю співвласників багатоквартирного будинку.

За змістом статті 10 Закону вищим органом управління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, між іншим, відноситься: затвердження кошторису, балансу об'єднання співвласників багатоквартирного будинкута річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

Зборами співвласників ОСББ «Миропільська 39» від 5 грудня 2015 року прийнято рішення щодо обрання правління ОСББ (вилучення зі списку кандидатів, які отримали найменшу кількість голосів); проведення письмового опитування усіх співвласників для прийняття остаточного рішення про обрання правління ОСББ. Зазначено, що для прийняття остаточного рішення про обрання ревізійної комісії ОСББ - членам правління провести роботу стосовно формування ревізійної комісії, за результатами якої провести окреме письмове голосування.

Відповідно до частини першої статті 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Разом із тим у протоколі від 5 грудня 2015 року не відображено жодних рішень щодо заборони проведення відеозйомки. Крім того, позивачем не наданого доказів того, що саме журналіст мав намір проводити відеозйомку та що йому чинилися перешкоди.

З приводу визнання нечинним нарахування з січня 2016 року до початку розгляду справи розрахунку на опалення в сумі 12 грн 78 коп., суд дійшов наступного.

ОСОБА_4 обґрунтовув дану вимогу тим, що йому не було надано розрахунок витрат на утримання будинку та вважав, що тарифи не відповідають вимогам закону. З метою перевірки відповідності тарифів він 16 жовтня, 16 листопада, 11 грудня 2015 року, 1 лютого 2016 року звертався до правління ОСББ, проте відповіді та необхідні документи не отримав. Крім того, порядок сплати, перелік та розмір внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників, однак правління ОСББ не організовувало та не проводило загальні збори з цього питання.

Судом установлено, що надавачем послуг на опалення будинку АДРЕСА_1 є ПАТ «Київенерго».

22 січня 2004 року між ОСББ «Миропільська 39» та АЕК «Київенерго» укладено договір № 620374 на постачання теплової енергії у гарячій воді. Згідно з цим договором енергопостачальна організація зобов'язалася постачати теплову енергію у виді гарячої води на потреби опалення і вентиляцію в період опалювального сезону та гарячого водопостачання протягом року. Порядок обліку теплової енергії встановлений умовами договору.

Відповідно до пунктів 8.3, 8.4 статуту ОСББ «Миропільська 39» періодичні внески на поточні витрати сплачуються членами об'єднання в порядку й у терміни, обумовлені загальними зборами. Розмір членського внеску на поточні витрати для кожного члена об'єднання визначається розміром його частки у вартості будинку і загальною сумою витрат, які передбачені річним кошторисом. Загальними зборами може бути визначений інший порядок розподілу загальних чи визначених видів витрат між членами об'єднання.

Відповідно до пункту 8.5 статуту ОСББ «Миропільська 39» розмір платежів членів об'єднання безпосередньо постачальникам житлово-комунальних (водо-, тепло-, електропостачання і водовідведення) і інших послуг визначається відповідно до показників лічильників і затвердженими (погодженими) у встановленому порядку тарифами, а за відсутності лічильників - за умовами договорів, укладених між постачальниками послуг і членами об'єднання, а також договорів, укладених між постачальниками послуг і об'єднанням.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідно якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язки виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з постачання холодної води і водовідведення, порядок обліку і оплати цих послуг регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого зазначеною постановою.

Пунктами 20, 21 Правил визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання.

Пунктом 12 Правил визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері житлово-комунальних послуг, затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг, належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 9 Закону контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

Суд не взяв до уваги посилання позивача щодо нечинності тарифів на опалення, оскільки вони є недоведеними та ґрунтуються на припущеннях (здійснені без документів, які вимагалися позивачем у відповідача, та які не були надані останнім).

У іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.

Касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Рішення судів відповідають вимогам процесуального закону, визначених статтями 213-215, 315 ЦПК України в редакції, чинній на час їх ухвалення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2016 року зупинено виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання (дію) цього рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання (дію) рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В.С. Висоцька

С.П. Штелик