Дата документу 31.01.2018 Справа № 554/1544/16-ц
Справа № 554/1544/16-ц
Провадження № 2/554/251/2018
Рішення

Іменем України

31 січня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Худолій Т.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення із незаконно займаного приміщення, -

встановила:

До суду у березня 2016 року звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні її приватною власністю.

07.04.2017 року позивач уточнив позовні вимоги та прохав:

Усунути перешкоди у користуванні приватною власністю ОСОБА_3, а саме: житловою кімнатою № 802, розташованої у приміщенні гуртожитку 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві.

Виселити відповідача, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати № 802, що розташована у будинку гуртожитку № 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551 грн 20 коп на відшкодування витрат по сплаті судового збору, 7000,00 грн компенсації за правову допомогу та 2000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником кімнати № 802, розташованої у приміщенні гуртожитку 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві, згідно договору дарування, укладеного між нею та ТОВ «Житло Інвест Полтава» від 08.06.2015 року.

Однак, у серпні 2015 року, після спроби заїхати до кімнати, з»ясувалося, що в кімнаті проживає відповідач ОСОБА_4

Ніяких договорів найму чи оренди житлової кімнати між позивачем та відповідачем не укладалося.

На прохання позивача добровільно залишити кімнату, відповідач не реагує.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 зазначає, що відповідач незаконно, без будь-яких правових підстав проживає у її кімнаті та використовує чуже майно на власний розсуд.

Внаслідок таких дій, позивач вважає, що їй була завдана моральна шкода, яку оцінює в 2000 грн та яка полягає у моральних стражданнях, загострення хронічних хвороб, що призвело до необхідності звернення до лікаря, вона разом і сім»єю змушена була проживати в орендовані квартирі, витрачати зайві кошти.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідачки проти вказаних позовних заперечував, оскільки вважає, що даний позов є необґрунтованим, крім того посилається на те, що сам договір дарування, на підставі якого позивачка отримала право власності на спірну кімнату порушує дію мораторію на відчуження у будь-який спосіб гуртожитків, встановленого п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», дія якого продовжена до 01.01.2019 року, а також є нікчемним.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_3 є власником кімнати № 802, розташованої у приміщенні гуртожитку 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві, згідно договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Житло Інвест Полтава» від 08.06.2015 року.

У серпні 2015 року позивачці стало відомо, що в кімнаті проживає відповідачка ОСОБА_4.

Договорів найму чи оренди житлової кімнати між позивачем та відповідачем не укладалося.

У відповіді ТОВ «Житло Інвест Полтава» від 03 лютого 2016 року на запит позивача, повідомлено, що згідно відомостей форми А1 яка перебуває на зберіганні підприємства як балансоутримувача будинку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у кімнаті № 802 за адресою м. Полтава вул. шосе Київське 56 не зареєстрована. Ордер на кімнату № 802 та на будь-яку іншу кімнату гуртожитку № 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві на ім»я ОСОБА_4 не видавався.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд не приймає до уваги посилення представника відповідача на положення закону Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, системи цивільного захисту та державних навчальних закладів.

При цьому, дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (ч.4 ст.1 ЗУ "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків").

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно /САК/ 151014 від 27.05.2015 року зареєстрованого в ДРРП за №01 власником гуртожитку 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві, є ТОВ «ЖИТЛО ІНВЕСТ ПОЛТАВА».

Виходячи з вищевикладеного дія вказаного Закону не може поширюватись на статус спірного гуртожитку, оскільки останній знаходиться у приватній власності самого товариства, його, як корпоративне майно, не було включено до статутного капіталу.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні приватною власністю ОСОБА_3,а саме: житловою кімнатою № 802, розташованої у приміщенні гуртожитку 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві та виселення відповідача ОСОБА_4 із даної квартири підлягають задоволенню.

Разом з тим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження негативних наслідків у вигляді моральних страждань чи іншу шкоду здоров'ю позивачу, втрати нормальних життєвих зв'язків та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя тощо.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 гривень необхідно відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн та 7000,00 грн компенсації за правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 23, 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12,13,81,141,263-265,268 ЦПК України, суддя,-

вирішила:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення із незаконно займаного приміщення, - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні приватною власністю ОСОБА_3,а саме: житловою кімнатою № 802, розташованої у приміщенні гуртожитку 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві.

Виселити відповідача, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати № 802, що розташована у будинку гуртожитку № 56 по вул. шосе Київське у м. Полтаві без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 7000,00 грн компенсації за правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3, - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакціє Кодексу.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко