н/п 2/490/577/2018 Справа № 490/5467/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Справа №490/5467/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Кваші С.О.,

за участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради , ОСОБА_2 житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, ТОВ ЖЕК «Забота» , третя особа Управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради, про усуненя перешкод у коритсуванні майном та зобовязання вчинити певні дії ,-

встановив:

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в кяій просив усунути перешкоди у вільному користуванні спільним майном будинку № 3 по вулюСоборній м.Миколаєва, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради ( далі ОСОБА_2 ЖКГ ММР) замовити розроблення проектно-кошторисної документації на проведення поточного ремонту фасаду ,що виходе на вул.Соборну та балкону будинку № 3 по вул.Соборній в м.Миколаєві, а аткож включити до плану проведення ремонтно-реставраційних робіт на поточний рік та виділити відповідні кошти на оплату розроблення кошторисної документації та на виконання ремонтних робі по відновленню (Ремонту) фасаду будинку № 3 по вул.Соборній.

В обґрунтування позову зазначив, що є власником квартири в цьому будинку, балкон якої виходить на фасадну частину будинку по вул.Соборній. Будинок включено до переліку памяток культури місцевого значення , взятих на державний облік по м.Миколаєву. Але фасад будинку знахожиться в жахливому аварійному стані та несуть постійну небезпеку як для власника квартири, так і для перехожих - через загрозу обвалу декоративних елементів фасаду та штукатурки , бетонних частин на пішохідну частину вулиці. На його неодноразові звернення до відповідачів протягом 2016 року жодних заходів вчинено не було. Як на правову підставу позову посилається на ст.ст. 6,24,26 ЗУ Про охорону культурної спадщини , ст. ст. 24,29,30,32 ЗУ Про місцеве самоврядування , ЗУ Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, ст. ст. 386,391 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав , викладених у позові та додаткових поясненнях.

Представник ММР просив слухати справу у його відсутність.

Представник ОСОБА_2 ЖКГ ММР просив слухати справу у його відсутність, в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву. Зазначав про відсутність доказів порушення права власності позивача з боку відповідачів , а також відсутність повноважень ОСОБА_2 на замовлення проектноїх документації та проведення робіт.

Представник ТОВ ЖЕК «Забота» в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що ЖЕК не може бути належним відповідачем по справі .

Представник третьої особи ОСОБА_4 заперечувала проти позову з тих підстав, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки згідно рішення ММР 16/32 від 23.02.2017 року єдиними замовником будівельних послуг.

Вислухавши сторони, вивчив матеріали справи, дослідив доказі надані сторонами, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно Розпорядження Миколаївської облдержадміністрації від 20 березня 1997 року № 155-р будинок № 3 по вул. Соборній в м. Миколаєві включено до Переліку памяток історії, монументального мистецтва та архітектури,

які взяті на державний облік по

м. Миколаєву. До теперішнього часу цей будинок внесений до цього переліку.

Протягом 2014 -2016 років позивач неодноразово звертався до виконавчого комітету ММР та департаменту житлово-комунального господарства ММР з приводу реставрації та ремонту фасаду та балкону , що виходить на фасадну частину, будинку , оскільки вони знаходяться в аварійному стані, періодичний обвал декоративних елементів фасаду та штукатурки створює небезпеку для мешканців будинку та пішоходів по вул.Соборній.

Згідно відповіді в.о. заступника міського голови ОСОБА_5 від 14.08.2014 року , даний житловий будинок знаходиться на балансі ТОВ ЖЕК Забота та з врахуванням технічного стану фасаду роботи з його капітального ремонту внесені департаментом житлово-комунального господарства ММР до плану ремонту житлового фонду м.Миколаєва на 2014 рік.

Згідно відповіді начальника Управління з питань культури та охорони культурної спадщини від 11.08.2014 року через небезпеку балкону будинку та відпадіння елементів декору фасаду будинку направлено листа до департаменту житлово-комунального господарства ММР щодо вжиття заходів щодо запобігання подальшої руйнації та включення будинку до плану ремонтно-реставраційних робіт у 2015 році.

Згідно відповіді директора департамента житлово-комунального господарства ММР від 16.06.2016 року та міського голови від 08.08.2016 року через відсутність проектної документації та дозволу реставрації памятки архітектури ХХ ст. не можливо виконати ремонтні роботи.

Так, відповідно до положень ст. 24, 26 ЗУ Про охорону культурної спадщини, власник або уповноважений ним орган, користувач зобов'язані утримувати пам'ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності,просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

У разі виникнення загрози для збереженості пам'ятки її власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов'язані негайно повідомити про це орган охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та орган місцевого самоврядування, на території якого розташована пам'ятка.

За положеннями ст. 26 цього Закону, консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації. Роботи із збереження об'єктів культурної спадщини проводяться згідно з реставраційними нормами та правилами, погодженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Будівельні норми та правила застосовуються у разі проведення робіт із збереження об'єкта культурної спадщини лише у випадках, що не суперечать інтересам збереження цього об'єкта.

За положеннями ст. 27 цього Закону, у разі, коли пам'ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов'язані привести цю пам'ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

Якщо власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, самостійно не здійснюють заходів, передбачених у частині першій цієї статті, то відповідний орган охорони культурної спадщини може зобов'язати їх здійснити ці заходи, видавши відповідне розпорядження. У разі, коли власник або уповноважений ним орган, особа,яка набула права володіння, користування чи управління, не в змозі виконати розпорядження органу охорони культурної спадщини щодо охорони пам'ятки, орган охорони культурної спадщини може вжити необхідних заходів самостійно (повністю або частково), профінансувавши їх за рахунок спеціальних коштів на фінансування охорони культурної спадщини.

Рішенням ММР від 23 лютого 2017 № 16/32 затверджено ПОЛОЖЕННЯ про управління капітального будівництва Миколаївської міської ради, згідно Розділу 3 Повноваження якого Управління є одним із замовників у будівельній галузі за такими видами діяльності, як нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація, технічне переоснащення обєктів комунальної власності, знесення будівель, звільнення будівельних ділянок, промислове будівництво, благоустрій територій тощо відповідно до повноважень; розробляє на основі пропозицій у межах повноважень виконавчих органів Миколаївської міської ради поточні й перспективні програми капітального будівництва, складає переліки проектів будов, проектно-розвідувальних робіт і подає їх на затвердження в установленому порядку; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування проектно-розвідувальних робіт і будівництва обєктів відповідно до титульних списків будов та укладених договорів; розміщує замовлення на проектно-розвідувальні роботи, укладає з проектними і розвідувальними організаціями договори на розробку проектно-кошторисної документації та здійснення ними авторського нагляду за будівництвом; здійснює передачу в установлені терміни проектним або розвідувальним організаціям завдань на проектування, вихідних даних та інших документів, необхідних для виконання проектних і розвідувальних робіт та розробки проектно-кошторисної документації; 15) укладає договори з підрядними організаціями на виконання проектних і будівельних робіт у відповідності до норм чинного законодавства та наданих повноважень тощо.

Рішенням ММР від 23 лютого 2017 № 16/32 затверджено Положення про департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради , відповідно до розділу 3 Повноваження департаменту ЖКГ до повноважень відноситься здійснення управління обєктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності міста, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню відповідно до повноважень; контроль за організацією робіт житлово-комунальними підприємствами міста та управителями згідно з діючими нормами з утримання та виконання ремонту житлового фонду; технічного обслуговування житлового фонду; аварійного обслуговування житлового фонду; експлуатації будинків підвищеної поверховості тощо.

Цим же рішенням ММР затверджено Положення про управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради, відповідно до розділу 3 якого до повноважень управління відноситься забезпечення виконання відповідно до законодавства функцій щодо збереження та використання обєктів культурної спадщини та історичного середовища; виконання функцій замовника, укладання з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування обєктів культурної спадщини та інших заходів щодо охорони культурної спадщини; виконання функцій замовника та делегування цих функцій при організації нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту і реставрації обєктів культури, мистецтв та охорони культурної спадщини, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва.

Відповідно до рішення ММР від 05 квітня 2016 року № 4/9 Про затвердження Програми охорони культурної спадщини міста Миколаєва на 2016-2018 роки, яким затверджено Перелік памяток історії, монументального мистецтва та архітектури м. Миколаєва, які потребують негайних реставраційних робіт проте до якого будинок № 3 по вул.Соборній не включено. В межах цієї програми до обовязків Управління з питань культури та охорони культурної спадщини ММР та ОСОБА_2 житлово-комунального господарства ММР, як власників/користувачів памяток, віднесено здійснення робіт по ремонту, консервації, реставрації, реконструкції/заміні памяток (згідно з щорічними планами власників/користувачів памяток) та утримання в належному стані обєктів культурної спадщини, запобігання їх руйнуванню та збереження памяток для нащадків.

Відповідно до п. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Стаття 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; санітарно-технічне обслуговування; обслуговування внутрішньобудинкових мереж; утримання ліфтів; освітлення місць загального користування; поточний ремонт; вивезення побутових відходів тощо.

Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджено наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 1 червня 2011 р.№ 869, згідно якого тариф на ці послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого тією ж постановою КМУ від 1 червня 2011 р. № 869. Перелік послуг за кожним будинком чітко визначається у договорі на надання цих послуг, який укладається між споживачами та підприємством, організацією тощо, які надають ці послуги.

Окремо Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено поняття послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) та послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обовязків співвласників, повязаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Також, слід розрізняти поняття поточний та капітальний ремонт будинків.

Поточний ремонт будинку - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання.

Капітальний ремонт будинку - комплекс ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з відновленням або поліпшенням експлуатаційних показників будинку, із заміною або відновленням несучих або огороджувальних конструкцій, інженерного обладнання та обладнання протипожежного захисту без зміни будівельних габаритів об'єкта та його техніко-економічних показників. Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд затверджений наказом Державного комітету України з питань ЖКГ № 150 в поточній редакції від 13.01.2015 р.

Ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 382 Цивільного кодексу України, ст. 4 та 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначили, що власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна: допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

У статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники зобовязані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Кожний співвласник несе зобовязання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Отже, суд доходить висновку, що ТОВ ЖЕК Забота , на балансі якого перебуває вказаний будинок, як експлуатуюче підприємство, не несе обовязку проведення капітального ремонту будинку та його фінансування , що є підставою для відмови у задволенні позовних вимог до цього відповідача.

Відповідно дост. 140 Конституції України, органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до ст. 10 ЗУ "Про місцеве самоврядуванняв Україні" , міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені , цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про місцеве самоврядуванняв Україні" , , виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.

Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про місцеве самоврядуванняв Україні" , органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ст. 54 цього Закону, міська рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів міських рад.

Відповідно до п. 13 ч. 4 ст. 49 цього ж Закону , міський голова є розпорядником бюджетних, коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою.

Виключна компетенція міських рад передбачена ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядуванняв Україні" .

Відповідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобовязань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету ОСОБА_6 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 р., під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних субєктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні субєктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними , законними (правова позиція міститься в постанові ВСУ від 21.05.2013 р. № 21-87а13) .

Отже вимоги позову , заявлені до міської ради про зобовязання виділити кошти на оплату розроблення відповідної кошторисної документації та виконання ремонтних робіт по відновленню фасаду вказаного будинку також не підлягають задоволенню, по-перше, як передчасно заявлені,а по-друге , оскільки суд не може брати на себе дискреційні повноваження органів місцевого самоуправління.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що фасад та балкон будинку № 3 по вул.Соборній потребує ремонтно-реставраційних робіт, є пам'яткою архітектури місцевого значення , а завданням саме ОСОБА_2 житлово-комунального господарства ММР ( Управління з питань культури та охорони культурної спадщини ММР заявлене в межах даної справи як третя особа, що позбавляє суд права покладення будь-якого обовязку на цю особу судовим рішенням) віднесено здійснення робіт по ремонту, консервації, реставрації, реконструкції памяток та утримання в належному стані обєктів культурної спадщини, запобігання їх руйнуванню та збереження памяток для нащадків , та з врахуванням рішення ММР від 23.02.2017 року№ 16/32, яким обов'язки щодо здійснення функцій замовника у сфері будівництва ( в тому числі проектно-вишукувальних робіт) покладено на Управління капітального будівництва ММР ( до якого жодних вимог позивачем не заявлено).

На підставі вищевикладеного , надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту та зважаючи на його ефективність із точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і ст. 391 ЦК України , порушення права власності позивача суд приходить до висновку про часткове задоволення позову , а саме покладення зобовязання на ОСОБА_2 житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили , звернутися до Управління капітального будівництва Миколаївської міської ради з відповідним поданням про розгляд питання про необхідність замовлення розроблення проектно-кошторисної документації на проведення поточного ремонту фасаду ,що виходить на вул.Соборну та балкону будинку № 3 по вул.Соборній в м.Миколаєві та виділення коштів на оплату розроблення цієї документації, розгляд питання про включення цього будинку до плану проведення ремонтно-реставраційних робіт на поточний рік .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 ЖКГ слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задволених позовних вимог у розмірі 213 грн.

Керуючись , ст. ст. 12, 81, 263-265, 267 , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили звернутися до Управління капітального будівництва Миколаївської міської ради з відповідним поданням про розгляд питання про необхідність замовлення розроблення проектно-кошторисної документації на проведення поточного ремонту фасаду ,що виходить на вул.Соборну та балкону будинку № 3 по вул.Соборній в м.Миколаєві та виділення коштів на оплату розроблення цієї документації, розгляд питання про включення цього будинку до плану проведення ремонтно-реставраційних робіт на поточний рік .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради судовий збір у розмірі 213 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Суддя Гуденко О.А.

Повний текст рішення суду виготовлено 13 квітня 2018 року.