АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 643/7545/17

провадження № 22-ц/790/1198/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2017 року, головуючого першої інстанції судді Сиротнікова Р.Є. у справі № 643/7545/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування зазначено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н від 08.05.2013 року, відповідно до якого останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 6300 грн.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання у повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 05.06.2017 року має заборгованість у розмірі 13493,49 грн., яка складається з 3725,06 - тіло кредиту, 1342,82 - відсотки за користування кредитом, 7306,87 - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 618,74 - штраф (процентна складова), яку і просить стягнути позивач.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2017 рокуу задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що факт укладання між сторонами кредитного договору доведений наявними у матеріалах справи доказами.

Зазначає, що відповідачем не доведено відсутність заборгованості та виконання умов кредитного договору належним чином, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ані в позовній заяві, ані в документах, що долучені до неї, не міститься відомостей щодо часу, способу виконання позивачем умов кредитного договору з надання кредиту у розмірі та в спосіб, визначений Умовами та Договором, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є необґрунтованими, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кредитного договору б/н від 08.05.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 6300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні даного Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктом 1.1.3.2.4. Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 1050 та частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів.

Факт укладення договору підтверджується підписом ОСОБА_3 в Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою (а.с. 7).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед банком - 13493,49 грн., яка складається з 3725,06 - тіло кредиту, 1342,82 - відсотки за користування кредитом, 7306,87 - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 618,74 - штраф (процентна складова) (а.с. 4-6).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Частково задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходить з того, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2017 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНО КПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 08.05.2013 року у розмірі 12374,75 грн., яка складається з: 3725,06 - тіло кредиту, 1342,82 - відсотки за користування кредитом, 7306,87 - пеня.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНО КПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати у розмірі 1467,36 грн., понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНО КПП: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати у розмірі 1614,10 грн., понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10.04.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна