Справа № 489/5635/17
Номер провадження 2/489/779/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Сироватка Т.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, яким просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 24 382 грн. 30 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп., та витрати на проведення авто товарознавчих досліджень в розмірі 1000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16.07.2017 р. в м. Миколаєві з вини ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача.

Позивач , згідно заяви, заявлені вимоги підтримав, просив про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду.

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, .... зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме,..... викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, .......З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до даних, отриманих судом, місце реєстрації відповідача не відоме, через що його було повідомлено про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідач в судовому засіданні в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяви про розгляд справи без його участі не надав.

Дослідивши надані докази, суд встановив таке.

16.07.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volkswagen Touareg, реєстраційний номер AR 13DU444, власником якого є ОСОБА_2, внаслідок якої автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Договору та квитанції, за виконання оцінки матеріального збитку позивачем сплачено ТОВ «Центр врегулювання страхових випадків» - 3000 грн. 00 коп.

Згідно Звіту № 45/07-17 від 11.08.2017 року про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу вбачається, що величина втрати товарної вартості автомобіля Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 складає 21 786 грн. 16 коп.

Відповідно до Договору добровільне страхування наземного транспорту «КАСКО» за № 015127/4600/0000105 від 30.06.2017 року франшиза за страховий ризик ДТП складає 0,5% від страхової суми, що дорівнює 2 596 грн. 14 коп.

Проте величина втрати товарної вартості автомобіля та франшиза за страховий ризик позивачу до теперішнього часу не сплачені

Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2017 р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 16.07.2017 р.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного(зовнішнього) вигляду автомобіля та(або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту.

У пункті 32.7 статті 32 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону також виключає виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу.

Аналіз зазначених нормативних актів та наданих доказів свідчить про те, що позивачу страховиком відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу не здійснювалося.

Таким чином, суд дійшов висновку, про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача величини втрати товарної вартості автомобіля позивача.

Разом з тим, позивач вказувала, що їй має бути компенсована сума франшизи, яка передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №015127/4600/0000105 віл 30.06.2017 р. франшиза при ДТП складає 0,5 % від страхової суми, а саме 2 596 грн. 14 коп.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1 000 грн. 00 коп. на проведення оцінки транспортного засобу та 2 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Проте позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували оплату нею відповідних послуг.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме величину втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 24 382 грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.04.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова