Справа № 289/213/18
Номер провадження 2/289/352/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Невмержицького І.М.,

за участю: секретаря судового засідання Шуба В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мірчанського старостинського округу Радомишльського району Житомирської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 09.06.2003 року померла її бабуся ОСОБА_2, яка ще за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла онуці ОСОБА_1. На день її смерті заповіт не скасовано і не змінено.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, що складається із:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 73 по вул. Круглікова в с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області;

- земельної ділянки площею 0,6521 га, кадастровий номер :04:000:1677 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 112348;

- земельної ділянки площею 1,5287 га, кадастровий номер :04:000:1295 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 112348.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_2, спадщину фактично прийняла, проте оформити спадкові права на зазначений вище житловий будинок та земельні ділянки позивач не може, в звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок за спадкодавцем та розбіжностями в написанні прізвища померлої ОСОБА_2 і вирішення зазначеного питання підлягає в судовому порядку.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату,час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні, враховуючи вимоги ст. 206 ЦПК України.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що 10.04.2001 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповідає онуці ОСОБА_1

ОСОБА_2 померла 09.06.2003 року у віці 80 років у с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, що складається із:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 73 по вул. Круглікова в с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області;

- земельної ділянки площею 0,6521 га, кадастровий номер :04:000:1677 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 112348;

- земельної ділянки площею 1,5287 га, кадастровий номер :04:000:1295 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 112348.

Однак, в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №112348 невірно вказано прізвище спадкодавця - "Черніченко" замість вірного "Черниченко".

Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка порушила у суді спір про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 права власності на майно, оскільки ОСОБА_2 померла 09.06.2003 року, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 07.12.2017 № 959, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи, право власності на нерухоме майно за адресою вул. Круглікова,73 у с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області не зареєстровано.

Відповідно до п. 4 ч. 2 п.п. 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.1966 за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1996 (яка була чинною до 13.12.1995) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадщину у шестимісячний термін після смерті ОСОБА_2, згідно із статтею 549 ЦК УРСР прийняла позивач ОСОБА_1, шляхом реєстрації в жилому будинку на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців, догляду за будинком, обробітком земельної ділянки.

У звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на спадковий будинок та невірно зазначено прізвище ОСОБА_2 у Державному акті на право власностіна змельну ділянку, позивач не може оформити у нотаріальному порядку свої спадкові права.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 534, 548, 549 ЦК УРСР, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мірчанського старостинського округу Радомишльського району Житомирської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №112348 виданий на підставі рішення Радомишльської районної державної адміністрації від 07.06.2004 року №113 на ім'я ОСОБА_3 дійсно належить ОСОБА_2, яка померла 09.06.2003 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 09.06.2003 року у віці 80 років у с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області, право власності на спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 73 по вул. Круглікова в с. Меделівка Радомишльського району Житомирської області;

- земельної ділянки площею 0,6521 га, кадастровий номер :04:000:1677 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 112348;

- земельної ділянки площею 1,5287 га, кадастровий номер :04:000:1295 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мірчанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, межі якої зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 112348.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький