АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року суд апеляційної інстанції у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.,
при секретаріПотапьонок К.В.,
за участю представника позивачів Янів Х.І.

за участю представника відповідачів ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, згідно якої просив замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва по справі № 760/565/13 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості у розмірі 16 741 277, 59 грн. на правонаступника стягувача ПАТ «Дельта банк». /т. 4, а.с. 28-33/

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року у задоволенні заяви відмовлено. /т. 4, а.с. 93-95/

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

№ справи 760/565/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3094/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а також на неповноту з'ясування судом першої інстанції обставин по справі. Зазначає, що чинне законодавство не обмежує строки звернення заінтересованої сторони до суду із заявою про заміну її правонаступником або із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Процесуальне правонаступництво можливе на будь-якій стадії процесу і у будь-якому виді провадження. Відповідно до умов Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 18.06.2013 року у зобов'язанні ОСОБА_8 за кредитними договорами № 1022-Ф від 26 жовтня 2007 року та № 1007-Ф від 20 листопада 2007 року відбулася заміна кредитора, а АТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2017 року за наслідками розгляду касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва 22 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року про заміну стягувача у справі, наголошено, щодо можливості заміни на стадії виконавчого провадження саме сторони виконавчого провадження.

Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_6, згідно відзиву на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05.02.2018 року без змін. Вказав, що на стадії судового розгляду Солом'янським районним судом м. Києва позову ПАТ «Сведбанк» про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості за кредитними договорами, як і на стадії перегляду вказаного судового рішення ПАТ «Дельта Банк» не реалізував право на процесуальне правонаступництво за правилами у строки, що були передбачені ЦПК України. Рішення ухвалене на користь неналежного кредитора /ПАТ «Сведбанк»/ є чинним, а заявник ПАТ «Дельта Банк» має нести відповідальність за наслідки невжиття ним вчасно належних процесуальних заходів для захисту порушених прав шляхом ініціювання перегляду судового рішення та за свою процесуальну бездіяльність. Посилався на те, що боржник або стягувач не можуть бути замінені, якщо правонаступництво за договором відбулося до, а не після набрання чинності судовим рішенням.

У відповіді на відзив, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. вказав, що положення ч.5 ст. 442 ЦПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, з огляду на, те що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження»

Учасник справи ПАТ «Омега Банк» своїм правом, відповідно до ст. 360 ЦПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 26.10.2007 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_8 укладено Кредитний договір № 1022-Ф з додатками до нього, відповідно до умов якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію, що відновлюється, відповідно до якої надає Позичальнику кредит у розмірі 550 000 дол. США, з процентною ставкою за користування коштами кредиту 12% річних, строком з 26.10.2007 року по 25.10.2010 року включно, на споживчі цілі, а Позичальник зобов'язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші дії. /т. 1, а.с. 12-20/

20.11.2007 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_8 укладено Кредитний договір № 1007-Ф з додатками до нього, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії у доларах США та гривнях з лімітом заборгованості 1 250 000 дол. США, на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов'язується одержати кошти кредиту у строки, визначені п.1.3. Договору, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені Договором./т.1, а.с. 21-28/

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року задоволено позов ПАТ «Сведбанк» про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості за кредитними договорами від 26 жовтня 2007 року № 1022-Ф у розмірі 5 623 786 грн. 06 коп. та від 20 листопада 2007 року № 1007-Ф у розмірі 11 114 050 грн. 53 коп. та судові витрати у справі, а всього - 16 741 227 грн. 59 коп. /т. 2, а.с. 134-136/

Відповідно до п.1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», рішенням Позачергових загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» змінив найменування на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОМЕГА БАНК». /т. 4, а.с. 50-52/

18.06.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1, за умовами якого право вимоги за укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_8 за кредитними договорами згідно з додатком, у тому числі за кредитними договорами від 26 жовтня 2007 року № 1022-Ф та від 20 листопада 2007 року № 1007-Ф, з усіма змінами та доповненнями до нього, перейшло до ПАТ «Дельта Банк». /т. 4, а.с 34-39/

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 18 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за кредитними договорами № 1022-Ф від 26.10.2007 р., № 1007-Ф від 20.11.2007 р., укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_8, перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до Акту приймання передачі прав вимогидо Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 від 18.06.2013 року та Додатку до нього, ПАТ «Омега Банк» передав право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором укладеним з ОСОБА_8 № 1022-Ф від 26.10.2007 р. урозмірі 4258483,7 грн. (3423657,74 грн. - заборгованість за кредитом, 834826,02 грн. - заборгованість за відсотками), за кредитним договором № 1007-Ф від 20.11.2007 в розмірі 11380595,02 грн. (6394019 грн. - заборгованість за кредитом, 4986576,02 грн. - заборгованість за відсотками). /т.4, а.с. 44-47/

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 512 ЦК України про те, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином /відступлення права вимоги/; ч. 1 ст. 442 ЦПК України /в ред. від 03.10.2017 року/ про те, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; ч.5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Встановивши, що на дату ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року ПАТ «Дельта Банк», отримавши право вимоги за кредитними договорами укладеними з ОСОБА_8, не порушив перед судом питання про заміну позивача ПАТ «Сведбанк» на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк», тобто належного кредитора, а право вимоги ПАТ «Дельта Банк», згідно Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1, є меншим, ніж заборгованість стягнута судом за відповідними забов'язаннями ОСОБА_8 згідно кредитних договорів 1022-Ф від 26.10.2007 року та № 1007-Ф від 20.11.2007 року, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що примусове виконання рішення суду є завершальною стадією цивільного процесу, на якій допускається процесуальне правонаступництво внаслідок укладення правочину щодо відступлення права вимоги, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки заміна сторони виконавчого провадження може відбутися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, та за умови, що рішення про стягнення заборгованості ухвалене на користь належного кредитора.

Водночас, на дату ухвалення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року ПАТ «Сведбанк» належним кредитором у зобов'язанні ОСОБА_8 не був.

Правочинів щодо відступлення права вимогиза зобов'язаннями, відповідно до яких ухвалено рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року та у розмірі, що визначений зазначеним рішенням, на користь ПАТ «Дельта Банк» укладено не було, з вимогами про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості ПАТ «Дельта Банк», як належний кредитор у зобов'язанні, не звертався.

При цьому, як вірно визначено судом першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк», будучи правонаступником ПАТ «Омега Банк», жодних дій щодо оскарження в апеляційному порядку рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року не вчинив, останнє набрало законної сили, та підлягає примусовому виконанню. Розмір зобов'язань ОСОБА_8 за кредитними договорами № 1022-Ф від 26.10.2007 року та № 1007-Ф від 20.11.2007 року, визначений, згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 липня 2013 року є більшим від розміру цих же зобов'язань, право вимоги за якими було відступлено, згідно договору укладеного 18.06.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи викладене, висновки суду щодо відсутності визначених чинним законодавством підстав для заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва у справі № 760/565/13, а саме з ПАТ «Омега Банк» на ПАТ «Дельта Банк», є обгрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: