Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/791/18 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній частковій власності , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній частковій власності.

В позові зазначала, що вона з відповідачем з 23.06.1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у шлюбі, на імя відповідача сторони придбали житловий будинок №52 по вул. Левітана в м. Бердянську Запорізької області. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Між ними існувала домовленість, що її частка у житловому будинку буде складати 4/5 частин.

Посилаючись на ці обставини, просила поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме: житловий будинок №52 по вул. Левітана в м. Бердянську Запорізької області, визнавши за нею право власності на 4/5 частин вказаного житлового будинку, за ОСОБА_5 на 1/5 частину.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 4/5 частин житлового будинку №52 по вул. Левітана в м. Бердянську Запорізької області.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частину житлового будинку №52 по вул. Левітана в м. Бердянську Запорізької області.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2017 року внесено виправлення в рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.08.2017 року вказавши по всьому тексту правильну адресу спірного домоволодіння замість «вулиця Левітана» у всіх відмінках «проїзд Левітана».

На вказане рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення, просили скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, здійснити поворот виконання рішення та зобовязати реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міськрайонної ради Запорізької області скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 4/5 частин житлового будинку по проїзду Левітана, 52 в м. Бердянську, яка відбулася на підставі рішення, стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на її користь судові витрати в сумі 3785,10 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 23.06.1982 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.08.1987 року ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок №52 по вул. Левітана в м. Бердянську Запорізької області (а.с. 8,9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності придбання сторонами у шлюбі спірного житлового будинку, наявності домовленості між ними щодо його поділу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Посилання апелянта на неможливість поділу майна подружжя в зв»язку з накладенням арешту на спірний житловий будинок не відповідають приписам СК України.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

За приписами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок, є спільною сумісною власністю подружжя й підлягає поділу між ними, виходячи з домовленості сторін щодо його поділу.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом першої інстанції правильно застосовано.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволеня.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 310/4460/17

Провадження №22ц/778/791/18 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

05 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній частковій власності , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволеня.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: