Справа № 128/3005/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі - Кузьменко А.О., без участі сторін та їх представників

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2017 року позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовомдо ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, який обґрунтувала тим, що 04 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС м. Вінниці, актовий запис №2359.

Вказує, що від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що дитина проживає з позивачем, оскільки на даний час, позивач разом з відповідачем не проживає.

Вказує, що відповідач, останнім часом не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини.

Просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь позивача на утримання -дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 відсотки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, попередньо подала через канцелярію суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з*явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності; надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких він заперечує щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з аліментів у розмірі 1/3 відсотків з усіх видів заробітку (доходу), оскільки він в втратив роботу і не має змоги ніде працевлаштуватися,він не здійснює підприємницьку діяльність, жодного нерухомого чи рухомого майна у своїй власності він також не має.

Просив суд позов задовольнити частково та стягнути з нього на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Вивчивши позов , дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява частково обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони по справі 04.09.2014 року зареєстрували шлюб, про шо свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.3).

В період шлюбу в сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.2), де батьком зазначений ОСОБА_2

Дитина проживає разом із позивачем, що підтверджується, довідкою, виданою Квартальним комітетом «Привокзальний» від 03.11.2017 року за №916 (а.с.4).

На даний час відповідач офіційно не працевлаштований, про що свідчить копія трудової книжки ОСОБА_2 та довідка видана Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області від 11.12.2017 року №4569 (а.с.15-16) також відповідач не здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.12.2017 року (а.с.19).

З довідки виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області від 07.12.2017 року №4523 виданої гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованому АДРЕСА_1 вбачається, що за ним по Якушинецькій сільській раді Вінницького району земельної ділянки, земельного та майнового паю, сінокосів та пасовищ не рахується (а.с.17).

Відповідно до копії довідки від 11.12.2017 року №364, виданої Якушинецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перебуває в даній амбулаторії на диспансерному обліку (а.с.18).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка є особою працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є фізично здоровою людиною, працездатного віку, не є особою, що має інвалідність, інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Суд, беручи до уваги позовні вимоги позивача, відповідно до яких вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 відсотки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

та часткове визнання позову відповідачем в твердій грошові сумі, в розмірі 800 грн., дійшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, та стягненню з відповідача аліментів у частці від доходу відповідача, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки позивач не довела перед судом належними та допустимими доказами заявлений у позові бажаний розмір аліментів.

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 08.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 , ч.4 ст. 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального та (чи) сімейного стану сторін.

В решті позовних вимог- відмовити за необґрунтованістю.

Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць -допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання копії повного рішення суду, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: