Справа № 419/407/18
Провадження № 2/419/198/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Щастинської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Щастинської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх мати - ОСОБА_4 Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства.

Спадкодавець за життя заповіту не склала, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 є її син - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2

Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивачі отримали, звернувшись до нотаріуса.

При зверненні ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно їй було відмовлено у зв`язку з тим, що при проведенні правового аналізу технічної документації та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами були виявленні самочинно збудовані споруди.

На підставі вищенаведеного, позивачі просили суд визнати за ними право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Щастинської міської ради Р. Г. Золотарьов у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 16), копією технічного паспорту (а.с. 18-23), копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 24)

Спадкодавець за життя заповіту не склала, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 є її син - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів (а.с. 12-13).

Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивачі отримали, звернувшись до нотаріуса, що підтверджується копіями витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.28, 29).

При зверненні ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно їй було відмовлено у зв`язку з тим, що при проведенні правового аналізу технічної документації та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами були виявленні самочинно збудовані споруди.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без необхідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній , якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, доведено відсутність в них можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України, також встановлено, що визнання за позивачами права власності на спадкове майно не порушує інтереси інших осіб.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яку ратифіковано Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування".

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачами в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Представник відповідач заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав. Позивачі наданими суду доказами, довели, що мають право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні

На підставі ст. ст. 331, 376, 1218, 1220, 1221, 1261, ст. 16 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Щастинської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., а саме на:

1/2 частку домоволодіння - жилий одноповерховий будинок з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 55,60 кв. м., житловою площею - 34,50 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, після ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., а саме на:

1/2 частку домоволодіння - жилий одноповерховий будинок з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 55,60 кв. м., житловою площею - 34,50 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк