Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/734/18
Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання Попереднього договору іпотеки б/н від 27.12.2007 року дійсним та визнання право власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 грудня 2007 року між ОСОБА_7, та ОСОБА_6, було укладено Договір про надання безпроцентної позики б/н для придбання для придбання нерухомості: жилого будинку загальною площею 300 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Сонячне, вул. Кия, буд. 13 та нежилого приміщення - ІХ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 347,5 кв.м., нежилого приміщення Х у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 17,5 кв.м., нежилого приміщення ХІ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 34,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 33, на суму 3 232 000,00 гривень, що еквівалентно - 640 000,00 доларів США на день укладення договору із строком повернення 20 лютого 2016 року.

27 грудня 2007 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Договором позики між ОСОБА_5, та ОСОБА_6, було укладено Попередній договір іпотеки б/н у простій письмові формі.

Позивач вважає, що у звязку з тим, що сторони домовилися про усі істотні умов у Попередньому договорі іпотеки б/н від 27.12.2007 року але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення єдиним способом є визнання Договору дійсним є судове рішення.

В звязку з тим, що 20.02.2016 року зобовязання за Договором позики не було виконано, а Попереднім договором іпотеки б/н від 27.12.2007 року передбачено набуття права власності на нерухоме майно на підставі Рішення суду просить суд визнати право власності на нежилого приміщення - ІХ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 347,5 кв.м., нежилого приміщення Х у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 17,5 кв.м., нежилого приміщення ХІ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 34,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 33 за ОСОБА_5

Рішенням Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано Попередній договір іпотеки б/н від 27.12.2007 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсним з моменту його укладання. Визнано право власності на нежиле приміщення - ІХ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 347,5 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 3543911, нежиле приміщення Х у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 17,5 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 3544147, нежиле приміщення ХІ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 34,2 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 3544437, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 33, що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.12.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 3482 зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 2613896 за ОСОБА_5.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд при ухваленні оскаржуваного рішення послався на те що 20.12.2007 року між ОСОБА_5, та ОСОБА_6 було укладено Договір про надання безпроцентної позики б/н.

Згідно пункту 2.1. Договору позики «Сума позики за Договором становить - 3 232 000,00 (три мільйони двісті тридцять дві тисячі) гривень, що еквівалентно - 640 000,00 (шістсот сорок тисяч доларів США) на день укладення договору (1 долар США = 5.05 гривень).

Пунктом 1.3. Договору позики «Цільове призначення позики для придбання нерухомості: 1.3.1. Жилого будинку загальною площею 300 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Сонячне, вул. Кия, буд. 13 та 1.3.2. Нежилого приміщення - ІХ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 347,5 кв.м., нежилого приміщення Х у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 17,5 кв.м., нежилого приміщення ХІ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 34,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 33.»

Згідно пункту 4.1. Договору позики «Суму позики вказану в пункті 2.1. цього Договору Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 20 лютого 2016 року.»

Відповідно пункту 1.4. Договору позики «Виконання зобовязань Позичальником за цим Договором забезпечується нерухомим майном зазначеним у п. 1.3. Договору позики шляхом укладання між Сторонами Договору іпотеки, після належного оформлення Договору купівлі-продажу нерухомого майна.»

На підтвердження отримання коштів Позичальник надав Позикодавцю розписку підписану ним особисто.

Суд також послався на те, що 27.12.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, було підписано Попередній договір іпотеки б/н у простій письмові формі.

Згідно п. 1.1. Попереднього договору іпотеки, «Сторони зобовязуються в майбутньому, в обумовлений п. 6.1. цього Договору строк, укласти і належним чином оформити Договір іпотеки нерухомого майна визначеного у п. 1.4. цього Договору (надалі по тексту Основний договір) виключно на умовах і в порядку, визначених цим Договором.»

Пунктом 1.2. Попереднього договору іпотеки «Цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Договору б/н про надання безпроцентної позики від 20.12.2007 року (надалі по тексту - Договір позики) укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем за умовами якого Іпотекодавець зобов'язаний до 20 лютого 2016 року повернути Іпотекодержателю позику у сумі -3 232 000,00 (три мільйони двісті тридцять дві тисячі) гривень, що еквівалентно - 640 000,00 (шістсот сорок тисяч доларів США) на день укладання цього Договору.»

Відповідно п. 1.3. Попереднього договору іпотеки «У відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов'язань за Договором позики отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах.»

Згідно п. 1.4. Попереднього договору іпотеки «Предметом іпотеки є нерухоме майно: 1.4.1. Жилий будинок загальною площею 300 кв.м., на земельній ділянці - 0,15 га., що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Сонячне, вул. Кия, буд. 13 та 1.4.2. Нежиле приміщення - ІХ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 347,5 кв.м., нежиле приміщення Х у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 17,5 кв.м., нежиле приміщення ХІ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 34,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 33, що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.12.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 3482 (надалі по тексту Предмет іпотеки-2)»

У відповідності до пункту 5.7.3. Попереднього договору іпотеки, «Сторони домовились що у разі неможливості Іпотекодавцем виконати зобовязання за Договором позики Іпотекодержатель набуває право власності на Предмет іпотеки-1 чи Предмет іпотеки-2 за рішенням суду.

ОСОБА_7, з метою укладення Основного договору іпотеки неодноразово направляв ОСОБА_6, вимоги щодо укладання зазначеного договору в нотаріальній формі, які залишились без задоволення, що і вимусило Позивача звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи викладене суд попередньої інстанції прийшов до висновку, що зазначені обставини свідчать що Сторони у Попередньому договорі іпотеки домовились з усіх істотних умов, що підтверджується дослідженими у суді письмовими доказами, але Відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення в звязку з цим є всі підстави визнати зазначений Договір дійсним у судовому порядку та на підставі його умов визнано право власності на нерухоме майно за позивачем.

З такими висновками повністю не погоджується суд апеляційної інстанції.

Так, ухвалюючи рішення, суд порушив численні норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, неправильно витлумачив поняття та зміст встановлених фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, суд визнав дійсним попередній договір, виходячи з того, цей договір створив певні права та обовязки для сторін у відповідності зі ст. 509 ЦК. При цьому суд зазначив, що сторони у Попередньому договорі іпотеки домовились з усіх істотних умов, що підтверджується дослідженими у суді письмовими доказами, але Відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення.

За ст. 509 ЦК України зобовязання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Поняття попереднього договору визначене у ст. 635 ЦК України, за яким попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Тож попередній договір містить лише обовязок сторін укласти договір в майбутньому.

Жодних підстав для переходу права власності або позбавлення будь-яких прав попередній договір не містить та не може вмістити в силу того, що ним визначаються лише умови можливого майбутнього основного договору.

Відтак, навіть у разі визнання дійсним попереднього договору, у сторін не виникають обовязки щодо змісту основного договору, який вони мали намір укласти.

Крім того, для вирішення питання щодо можливості визнання дійсним будь-якого договору, необхідно виходити з правової характеристики предмету договору. За договором, який суд визнав дійсним, нібито на умовах, визначених у основному договорі, предметом є нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що при вирішенні спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним, необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується із державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За правилами ч. 6 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

За ст. 4 Закону «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних обєктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За ст. 5 цього ж закону предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації

За таких обставин, норми ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, до яких віднесено, зокрема, договір іпотеки.

Тим більше, не може бути в судовому порядку визнане право власності на іпотечне майно у разі відсутності укладеного основного договору.

Окрім того, ухвалюючи вказане рішення суд не врахував, що нежитлові приміщення на які за позивачем визнано право власності знаходяться в іпотеці кредитних установ ще з 2007 року, та рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2009 року з відповідача по справі на корись ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є апелянт стягнуто 2304978,86 грн., і дане рішення перебуває на виконанні. При цьому кредитор до участі у справі залучений не був.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати на сплату судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 8185,30 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року у цій справі скасувати та прийняти постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання Попереднього договору іпотеки б/н від 27.12.2007 року дійсним та визнання права власності на нежиле приміщення - ІХ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 347,5 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 3543911, нежиле приміщення Х у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 17,5 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 3544147, нежиле приміщення ХІ у підвалі літ. А-4-5, загальною площею 34,2 кв.м., зареєстрований за реєстраційним номером 3544437, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 33, що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.12.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстраційним № 3482 зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 2613896 за ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати на сплату судового збору у сумі 8185,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 квітня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: