УХВАЛА

06 квітня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, СТ «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Жилбуд» про визнання майна особистою власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Бойчука А.Ю. слухається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, СТ «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Жилбуд» про визнання майна особистою власністю.

У ході судового засідання від представника відповідача надійшла заява про відвід головуючому по справі судді Бойчуку А.Ю., яка обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/24628/16-ц від 08 вересня 2017 року було задоволено позов ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, а саме АДРЕСА_1. Виконання вказаного рішення зупинене ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2018 року. Заявник зазначила, що зазначене рішення стосується безпосередньо цієї справи, так як предметом обох справ є поділ спільного майна подружжя сторін по справі, то рішення по справі № 522/24628/16-ц від 08 вересня 2017 року носить преюдиційний характер для справи. Заявник вважає, що головуючим по справі № 522/24628/16-ц було ухвалено, на її думку, незаконне рішення на користь ОСОБА_1, у позивача є обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Бойчука А.Ю.

Згідно з протоколом авторозподілу від 05.04.2018 року заява представника ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, СТ «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Жилбуд» про визнання майна особистою власністю, передана на розгляд судді Приморського районного суду м. Одеси Єршовій Л.С.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1про відвід судді Бойчука А.Ю., суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п. 15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Представник відповідача посилається на неупередженість судді, пояснюючи це тим, що суддею Бойчуком А.Ю. було ухвалено рішення по справі № 522/24628/16-ц від 08 вересня 2017 року, яким було задоволено позов ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, а саме: АДРЕСА_1, та зазначене рішення стосується безпосередньо цієї справи, так як предметом обох справ є поділ спільного майна подружжя сторін по справі, однак будь-яких належних доказів неупередженості судді не надає.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). 29. У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що обставини, зазначені представником відповідача як підстави для відводу не підтверджені належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо неупередженості та об'єктивності судді, у зв'язку з чим заява представника ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, СТ «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Жилбуд» про визнання майна особистою власністю, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, СТ «Житлово-будівельний кооператив «Будова-Жилбуд» про визнання майна особистою власністю, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С. Єршова