Справа №303/2189/18
У Х В А Л А

20 квітня 2018 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Довжанин В.М., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

До суду через представника звернувся ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги аргументував тим, що 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис № 14769 про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 04.09.2007 року в розмірі 249 126, 09 гривень.

Постановою Старшого державного виконавця Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_4 від 07.02.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання названого виконавчого напису. При цьому позивач вказує, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом всупереч вимогам законодавства не перевірено безспірність заборгованості, а отже вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Також представник позивача ОСОБА_1 разом з позовом подала клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі названого виконавчого напису до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Клопотання обґрунтовує тим, що існує гостра необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується, так як пенсія по інвалідності позивача, на яку звернено стягнення, є єдиним джерелом існування позивача.

Дослідивши матеріали справи суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема п. 6 передбачено такий вид забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому провадженні.

Як вбачається з положень частин 3 статті 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із розясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Основною вимогою позову ОСОБА_2 є визнання виконавчого напису №14769, виданого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене в заяві про забезпечення позову та беручи до уваги обґрунтування позовної заяви, суддя вважає, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом відповідає вимогам адекватності та співмірності, спрямовано на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

У відповідності до положення пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відтак, суд погоджується з доводами представника позивача, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, оскільки поки справа буде розглядатися в суді, на підставі оскаржуваного виконавчого документа відбуватиметься стягнення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом №14769, вчиненим 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 04.09.2007 року в розмірі 249 126, 09 гривень до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовомГаджега ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити Старшому державному виконавцю Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_4 для виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.М. Довжанин