Справа 328/883/18
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2018 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Ушатий І.Г., розглянувши заяву

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання до Токмацького районного суду Запорізької області позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з заявою про забезпечення позову до подання до Токмацького районного суду Запорізької області позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру №56, розташовану у будинку №12 по вул.Шевченка в м.Токмаку Запорізької області.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, з яких представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Представник позивача просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, однак представником позивача не надано письмових доказів про право власності на квартиру, зокрема реєстрацію вказаної квартири та на підставі яких документів здійснюється право власності.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із вимогами які будуть в подальшому заявлені позивачем ОСОБА_2, однак в матеріалах справи відсутня інформація про майновий стан відповідача ОСОБА_3 та грошова оцінка майна відповідача, що унеможливлює вирішити питання співмірності вимог.

Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів з приводу вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, направлених на відчуження свого нерухомого майна, тому суд на підставі вищевикладеного приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулась з заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову /зустрічне забезпечення/. Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову, оскільки суд відмовляє представнику позивача у забезпеченні позову, то не вирішується і питання внесення на депозит суду зустрічного забезпечення/розмір якого не повинен перевищувати розміру ціни позову/.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява представника позивача є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150-153, 258-260, 353 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання до Токмацького районного суду Запорізької області позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Текст даної ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua

Суддя/підпис/ З оригіналом згідно:

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області ОСОБА_4