АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/3607/2018 Головуючий в 1 інстанції - Усатова І.А.
Унікальний №760/4323/18 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року про задоволення подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., стягувач - ОСОБА_4, щодо примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника - ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов В.О. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла або іншого володіння боржника - ОСОБА_2 для можливості проведення подальших виконавчих дій, зокрема, опису майна та накладення арешту.

Зазначенне подання обґрунтовував тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 54906857, відкрите на підставі виконавчого листа № 450/2962/14-ц, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 29.10.2015 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми основного боргу за договором позики в розмірі 537 700,00 доларів США; процентів за користування позикою в розмірі 277 836, 22 доларів США; 3% річних за період з 01.06.2014 року по 10.03.2015 року в розмірі 18 969, 60 доларів США та понесених судових витрат.

При цьому, указане судове рішення боржник добровільно не виконує, відомості про доходи не подає, а на вимоги та виклики державного виконавця не реагує.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року подання задоволено: надано державному виконавцю дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, для проведення подальших виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 54906857.

В поданій апеляційній скарзі боржник просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця залишити без задоволення. Скаржник посилається на те, що вона не ухиляється від виконання рішення суду та надала державному виконавцеві відомості про інше нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а тому підстави для примусового проникнення до зазначеного будинку - відсутні. Крім того, зазначає, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1, на даний момент є інша особа. Також, скаржник посилається на те, що нею подана заява про перегляд рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист у даній справі, за нововиявленими обставинами, а також на те, що земельна ділянка та житловий будинок за спірною адресою перебувають під обтяженням, що додатково вказує на неможливість задоволення подання державного виконавця.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 54906857, відкрите на підставі виконавчого листа № 450/2962/14-ц, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 29.10.2015 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4суми основного боргу за договором позики в розмірі 537 700,00 доларів США; процентів за користування позикою в розмірі 277 836, 22 доларів США; 3% річних за період з 01.06.2014 року по 10.03.2015 року в розмірі 18 969, 60 доларів США та понесених судових витрат.

Заборгованість за виконавчими документами боржником не погашається, декларації про майно та доходи на адресу відділу не надано.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 13.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 13.10.2017 року накладено арешт на все майно боржника.

Згідно відповідей ГУ Держгеокадастру у Вінницькій, Київській, Житомирській, Львівській, Закарпатській областей, ГУ Держпраці у Львівській області, ПФУ, Державної фіскальної служби України, за ОСОБА_2 не зареєстровано будь-якого майна, відсутні рахунки в банківських установах, а також боржник не працює за трудовим договором.

В ході проведення подальших виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за пошуковим запитом про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження встановлені щодо фізичної особи ОСОБА_2 встановлено, що за указаним боржником на праві приватної власності зареєстрований об'єкт житлової нерухомості, а саме: житловий будинок, загальною площею - 1126,4 кв. м., розташований на земельній ділянці, загальною площею - 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до указаного житла, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з обґрунтованості вимог державного виконавця.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Згідно пункту 13 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що з метою виконання рішення суду державний виконавець проводить опис та арешт майна боржника та реалізує таке майно в рахунок погашення боргу.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Встановлено, що 03.01.2018 року здійснено вихід державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, проте доступу до зазначеного житлового приміщення надано не було, про що складено відповідний акт державного виконавця від 03.01.2018 року /а.с. 26/.

В судовому засіданні в суді першої інстанції державний виконавець надав суду докази на підтвердження повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, в тому числі, і відповідь боржника від 04.01.2018 року.

Зазначені вище обставини свідчать не тільки про свідоме невиконання боржником рішення суду, що набрало законної сили та законних вимог державного виконавця, але й вжиття боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування процесу проведення ряду виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження № 54906857.

Тобто, рішення суду з 2015 року по сьогоднішній день боржником не виконано, а будь-яких дій, спрямованих на його виконання,- не здійснено.

Доводи апеляційної скарги відносно відсутності факту ухилення боржника від виконання судового рішення не приймаються судом до уваги, оскільки з матеріалів справи об'єктивно вбачається небажання боржника виконувати судове рішення, реагувати на вимоги та виклики державного виконавця. Крім того, під час вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника, факт, на який посилається скаржник, не підлягає обов'язковому встановленню, а відповідна виконавча дія вчиняється виключно з метою виявлення та опису майна боржника.

Суд відхиляє доводи боржника в тій частині, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, є інша особа, оскільки будь-яких доказів цьому скаржником не надано, а з матеріалів справи, зокрема, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна слідує, що власником указаного будинку є саме ОСОБА_2/а.с. 18-23/.

Факт перебування зазначеного майна під обтяженням/забороною на відчуження, а також подання заяви про перегляд судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист у даній справі, жодним чином не перешкоджає державному виконавцю здійснити опис та накласти арешт на майно, що знаходиться за відповідною адресою.

При цьому, оцінка зазначеним боржником відомостям має бути надана вже на стадії реалізації відповідного майна, у випадку необхідності такої реалізації.

Суд також не може прийняти доводи ОСОБА_2 відносно того, що в її власності перебуває інше нерухоме майно, зокрема, земельні ділянки, оскільки скаржником указана обставина належними та допустимими доказами не підтверджена. Крім того, наявність іншого майна не може бути підставою для відмови у задоволенні подання про примусове проникнення до житла або іншого володіння боржника.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, як єдиного можливого способу виконання судового рішення.

Отже, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді