АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 556/1706/17

Провадження № 22-ц/787/565/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Володимирецька селищна рада Рівненської області,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 січня 2018 року у справі № 556/1706/17, ухваленого в складі судді Закревського Л.В., повний текст якого складено 15 січня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Володимирецької селищної ради Рівненської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2, а після її смерті залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 та ? частка квартири АДРЕСА_2.

В період з січня місяця 2004 року по день смерті ОСОБА_2, позивач постійно проживав разом з нею в квартирі АДРЕСА_1, тому що мати дуже хворіла і потребувала стороннього догляду та медичної допомоги.

10 серпня 2016 позивач звернувся до Володимирецької районної Держаної нотаріальної контори Рівненської області до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері.

На підставі постанови №561/01-14 від 13.04.2017 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, оскільки на момент подання заяви до нотаріуса були відсутні підтверджуючі документи (довідка із селищної Ради), якими підтверджується факт постійного проживання його зі спадкоємцем на момент смерті.

Зазначає, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 липня 2017 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю із ОСОБА_2 в період з 2004 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 07 вересня 2016 року звертався до Володимирецької РДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що з витягу з Спадкового реєстру вбачається, що існує заповіт ОСОБА_2, однак оригінал вказаного заповіту чи його дублікат нотаріусу наданий не був, а тому для набуття права власності на спірне нерухоме майно у встановленому законодавством порядку йому необхідно вчинити дії передбачені чинним законодавством.

В апеляційній скарзі, поданій 12 лютого 2018 року до Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не зміг надати нотаріусу правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з їх відсутністю (втратою). Судом не враховано, що він постійно проживав разом з матір'ю ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 з 2004 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується також рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 липня 2017 року. Зазначає, що його мати за життя дійсно складала заповіт в якому ? частки квартири АДРЕСА_2 заповіла його сину ОСОБА_3, що підтверджується ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року. Вказує, що на підставі ст. 1268 ЦК України має право на прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем та не заявляв заяв про відмову від такої спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає, а тому підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на квартира АДРЕСА_1 та ? частку квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Воломирецького районного суду Рівненської області від 10.07.2017 року встановлено факт що має юридичне значення, а саме проживання однією сім'єю ОСОБА_1 із матір'ю ОСОБА_2 в період з 2004 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 22 вересня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, оскільки позивачем не надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та роз'яснено право спадкоємця на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копії витягу реєстрації права власності на нерухоме майно вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_2 з 21.06.2005 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі частини п'ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеної у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №676/1958/16-ц.

Пунктом 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Отже, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Згідно ч.3 ст.1268 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 (син померлої) прийняв спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1, оскільки проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім'єю, що встановлено рішенням суду від 10.07.2017 року та не підлягає доказуванню. Заяву про відмову від прийняття спадщини він не подавав, а навпаки, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи, що позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на таку, відсутність у позивача можливості отримати дублікати таких документів для оформлення спадкових прав апеляційний суд дійшов висновку, що винесена нотаріусом постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії унеможливлює оформлення спадщини у позасудовому порядку ОСОБА_1, а тому позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 є обґрунтовані.

П.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, ст. 376, ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 січня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2018 року.

Головуючий : Судді :