Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3304/17
Провадження №: 2/332/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Безлер Л.В.,

при секретарі Жечевій А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів , посилаючись на те, що з 2007 року по 2014 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.03.2014 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких відповідач на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2014 року, яке було змінене Апеляційним судом Запорізької області від 06.08.2014 року, сплачує аліменти в розмірі 643,00 грн. та 516,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Діти зареєстровані та проживають разом з нею. На теперішній час суттєво змінилися обставини, які мають істотне значення для визначення порядку та розміру стягнення аліментів на малолітніх дітей, а саме, відповідач працевлаштувався та має постійний дохід. Суми, які сплачує відповідач на даний час, є занадто малими, та не дають змогу забезпечити дітям гідний спосіб життя та забезпечити всі їх необхідні потреби. На підставі викладеного просила суд змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2014 року, яке змінене Апеляційним судом Запорізької області від 06.08.2014 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 643,00 грнивень, щомісячно починаючи з 13.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 516,00 гривень, щомісячно починаючи з 13.03.2014 року.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я будь-кого із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Відповідно до довідки Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16.11.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, працює в Заводському районному суді м.Запоріжжя на посаді головного спеціаліста з 02.02.2016 року та має постійний дохід (а.с.10,82,85).

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону від 17.05.2017 року).

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.13 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.В.Безлер