справа № 198/157/18
провадження № 2/0198/118/18
У Х В А Л А

11 квітня 2018 року суддя Юрївського районного суду Дніпропетровської області Гайдар І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про отримання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про отримання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка в свою чергу за життя отримала право на вказану земельну частку (пай) разом зі своєю матірю, бабою позивачки, ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 - сестри ОСОБА_3 та тітки ОСОБА_2

Ухвалою від 16 березня 2018 року позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням статей 175 і 177 ЦПК України, позивачці наданий строк для усунення недоліків 10 (десять) днів з дня отримання нею ухвали.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали 10 квітня 2018 року від представника позивачки адвоката ОСОБА_5 до суду надійшли уточнена позовна заява, підписана позивачкою, та ордер серії ДП № 000034, виданий адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 від 10.12.2017 року.

Розглянувши вказані документи, вважаю, що недоліки позовної заяви усунуті не в повному обсязі, виходячи з такого.

Вимоги до позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 статті 185 та ч. 1 ст. 187 ЦПК України, отримавши позовну заяву, суддя протягом пяти днів перевіряє її відповідність вимогам статті 175 та 177 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття провадження.

За результатами перевірки поданих ОСОБА_1 документів встановлено, що позовна заява не відповідає цілому ряду вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Так, ухвалою від 16.03.2018 року для усунення недоліків позову позивачці серед іншого запропоновано надати до суду заяву із зазначенням:

- відомостей щодо того, у чому полягає порушення її прав відповідачем;

- доказів на підтвердження обставин, вказаних у позові або причин неможливості подати такі докази разом з підтвердженням здійснення всіх необхідних дій для їх отримання;

- інформації про вжиття заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення позову та/або доказів;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

- інформації про наявність у неї або іншої особи оригіналів документів, копії яких додані до позовної заяви.

Однак, уточненою позовною заявою ОСОБА_1 усунула лише частину недоліків, проте навіть не зазначила жодного доказу на підтвердження обставин, вказаних у позові, зокрема, наявності родинних відносин між позивачкою, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також прийняття ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (матірю позивачки) спадщини після смерті ОСОБА_4

Крім того, позивачка не надала інформації про вжиття заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення позову та/або доказів, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи та інформації про наявність у неї або іншої особи оригіналів документів, копії яких додані до позовної заяви.

Будь-яких документів або відомостей щодо виникнення труднощів під час усунення недоліків позовної заяви позивачка не надала.

Між тим, вважаю вищезазначені недоліки позовної заяви суттєвими та такими, що не дають можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі та розгляд позову по суті.

В статті 55 Конституції України закріплено право кожної особи будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За статтею 4 ЦПК України кожній особі гарантовано право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одними з основних засад цивільного судочинства являються принципи змагальності та диспозитивності, які забезпечують реалізацію права кожної особи на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи у суді (стаття 2 ЦПК України).

Зміст принципу змагальності судового процесу розкрито у статті 12 ЦПК України, за положеннями якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В той же час, згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до частин 2, 4 статті 83, пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позивач повинен зазначити та подати докази, що підтверджують вказані в позові обставини, разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

З огляду на вищенаведені норми права основною передумовою для реалізації особою права на судовий захист є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу та відповідних доказів на підтвердження таких обставин. При цьому, звертаючись до суду, позивач зобовязаний разом з позовом хоча б зазначити докази, що підтверджують обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а також повідомити про наявність у нього або іншої особи оригіналів документів, копії яких додані до позовної заяви.

Такі вимоги процесуального закону покликані забезпечити ефективний та своєчасний розгляд справи, здійснення відповідачем та іншими учасниками справи своїх прав, зокрема подати відзив на позов, пояснення, заперечення, а також запобігти можливим зловживанням правом на звернення до суду.

Окрім того, така вимога закону до оформлення позовної заяви як зазначення попереднього розрахунку судових витрат має своєю метою реалізацію принципу пропорційності у цивільному судочинстві, виходячи з засад добросовісності і розумності, та прав відповідача заперечувати проти явно необґрунтованих та надмірних витрат.

Таким чином, саме звернення особи до суду із позовом не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі, адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє чи дотрималася особа, яка подала позов, порядку здійснення права на звернення до суду (умови реалізації права на звернення до суду). Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду є залишення позовної заяви без руху або її повернення в разі неусунення недоліків.

З огляду на викладене, дотримуючись завдань цивільного судочинства, суддя може вирішити питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження за позовною заявою, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи «Мушта проти України», заява №8863/06; «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року; «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви N 17160/06 та N 35548/06), реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності.

У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви, суттєві недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про отримання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування вважати неподаною та повернути позивачці.

Роз'яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 11 квітня 2018 року.

Суддя І. О. Гайдар