Справа № 359/6920/17 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 22-ц/780/1399/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 38 12.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 13 травня 2015 року він звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/12 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що належали на праві власності його матері ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину після смерті якої позивач ОСОБА_3 прийняв.

В цей же день, 13 травня 2015 року, державним нотаріусом Сіпко Л.М. позивачу видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на 7/12 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відмовила в зв'язку з тим, що цей будинок знесено, що підтверджується довідкою КП Бориспільське БТІ від 13.05.2015 року за № 639.

Разом з тим, вищевказана постанова, на думку позивача, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки право власності на знищене майно припиняється тільки за відповідною заявою власника майна про внесення змін до державного реєстру, натомість ні спадкодавець ОСОБА_4, як власник 7/12 частин будинку, ні співвласник інших 5/12 частин будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6, з такими заявами до Бориспільського БТІ не звертались. Заяву про закриття розділу реєстру прав та реєстраційної справи на спірний житловий будинок подала ОСОБА_7, яка не мала права на її подання, оскільки не була власником будинку.

Враховуючи викладене, позивач, як титульний володілець, що набув внаслідок прийняття право користування спадщиною, яка складається з майнового права, належного його матері, - права власності на частку у праві власності на нерухомість (а загалом домоволодіння (садибу)), яке не припинилось у визначений законом спосіб, мав всі підстави для оформлення спадкових прав.

З вищенаведених підстав ОСОБА_3 просив суд скасувати постанову Бориспільської міської державної нотаріальної контори від 13 травня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати Бориспільську міську державну нотаріальну контору видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 7/12 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, належних його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано постанову державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Сіпко Людмили Миколаївни від 13.05.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зобов'язано Бориспільську міську державну нотаріальну контору вчинити нотаріальні дії, а саме видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на 7/12 частин житлового будинку, що розташовувався за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з Бориспільської міської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_3 674 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2, як особа, яка вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, свободи чи інтереси, подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. В скарзі посилалась на те, що державний нотаріус при винесенні 13 травня 2015 року оскаржуваної постанови діяла згідно вимог Закону України «Про нотаріат». Крім того, ОСОБА_2 в скарзі зазначала, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1 належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 15011038 від 20.12.2013 року, виданого реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції. На вищевказаній ділянці ОСОБА_2 побудувала житловий будинок загальною площею 123,4 кв.м., житловою площею 75,8 кв.м., право власності на який зареєстроване за нею у встановленому законом порядку. Законність надання апелянту у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 була предметом судової перевірки по справі за позовом ОСОБА_3 до неї про скасування рішення КП Бориспільське БТІ про припинення права власності на будинок АДРЕСА_1, скасування рішення Бориспільської міської ради від 11.12.2012 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, рішення Бориспільської міської ради від 19.11.2013 року про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки в АДРЕСА_1, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та прав на неї. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2014 року, в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі. З вищенаведених підстав апелянт просила про задоволення її скарги та скасування рішення суду, як такого, що порушує її права та інтереси.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених в ній підстав.

Позивач ОСОБА_3 та його представник проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечили та просили залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що не порушує права апелянта та ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає, що вбачається з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли 7/12 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується спадковою справою до майна померлої ОСОБА_4, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.18-37).

Власником інших 5/12 частин у праві власності на будинок був ОСОБА_6

Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв, що підтверджується його заявою про прийняття спадщини від 11 березня 2003 року, наявною в спадковій справі (а.с.21), однак спадкових прав на 7/12 частин будинку по АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_3 не оформив.

Також встановлено, що згідно довідки від 13.05.2015 року № 639 КП «Бориспільське БТІ» вбачається, що відповідно до технічної інвентаризації від 12 травня 2015 року житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які були розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 та були зареєстровані на праві власності: за ОСОБА_6 5/12 частин; ОСОБА_4 7/12 частин, знесені (а.с.7, 35 зв.).

13 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на належні їй за життя 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

13 травня 2015 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Сіпко Л.М. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/12 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_4 відмовлено з тих підстав, що згідно довідки КП Бориспільське БТІ від 13.05.2015 року за №639, вищевказані 7/12 частин будинку АДРЕСА_1, знесені.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості відмови державного нотаріуса у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті матері, оскільки останнього безпідставно позбавлено можливості в нотаріальному порядку набути право власності на будинок.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 у травні 2015 року звертався до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Бориспільської міської ради Київської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності на частку в житловому будинку, надвірних будівлях та спорудах в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 на належні їй за життя 7/12 частин житлового будинку по АДРЕСА_1. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2016 року, в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Крім того, у липні 2014 року ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2, Бориспільської міської ради про скасування рішення про припинення права власності на будинок, скасування рішення Бориспільської міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки та прав на неї. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 грудня 2014 року, в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В рамках даних цивільних справ підстав до визнання за ОСОБА_3 права власності на належні за життя його матері ОСОБА_4 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 не встановлено, як не встановлено і підстав до скасування рішень Бориспільської міської ради про надання земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій розташовувався до знесення вищевказаний будинок, у власність ОСОБА_2, апелянта по справі.

Вищевказані обставини в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з порушень, допущених державним нотаріусом при винесенні 13 травня 2015 року постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи і спростовуються її матеріалами, що вбачається з наступного.

В силу вимог ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики та сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, а також відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

На підставі п. п. 1, 2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України або не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Аналогічні положення містяться в п.п. 1, 3 Глави 13 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно п. 4.14 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відмовляючи у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус в своїй постанові послався на довідку КП Бориспільське БТІ від 13.05.2015 року за № 639, згідно якої встановлено, що 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_4, знесено. Факт знесення будинку визнається і самим позивачем ОСОБА_3

Такі дії нотаріуса вчинені ним з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що вбачається, зокрема, з наступного.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Так, відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наведене є підставою для висновку, що цивільні права та обов'язки можуть виникати лише стосовно нерухомих речей, які є об'єктами матеріального світу, в зв'язку з чим щодо них може бути реалізовано право власника володіти, користуватися та розпоряджатися таким майном.

При цьому нерухоме майно, 7/12 частин якого належало спадкодавцю ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1, на час звернення позивача ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом у травні 2015 року, знищено, що є перешкодою до оформлення права власності на вищевказаний об'єкт нерухомості, який перестав існувати як предмет матеріального світу, не зважаючи на факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері у 2003 році.

Крім того, зважаючи на те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 з грудня 2013 року на законних підставах належить на праві власності ОСОБА_2, яка у встановленому законом порядку побудувала на цій ділянці будинок, право власності на який також зареєстроване за нею, рішення суду про зобов'язання державного нотаріуса видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на 7/12 частин житлового будинку, що розташовувався за адресою: АДРЕСА_1, тобто за адресою земельної ділянки, належної на даний час ОСОБА_2, безумовно порушує її права, як власника земельної ділянки та побудованого на ній житлового будинку.

Враховуючи вищевикладене, винесення державним нотаріусом 13 травня 2015 року постанови про відмову у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 на 7/12 частин будинку АДРЕСА_1 в зв'язку із його знесенням відповідає діючому цивільному законодавству та здійснене нотаріусом в межах його повноважень згідно вимог Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення судом ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і порушує права ОСОБА_2, яка не брала участі в розгляді справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення її скарги та скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2018 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: