АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 637/671/15-ц

провадження № 22-ц/790/716/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бурлаки І.В.,

Кружиліної О.А.

розглянув в порядку письмового провадження в місті Харкові апеляційну скаргу Приватного підприємства «ОСОБА_1» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року, головуючого першої інстанції судді Островської Н.І. у справі № 637/671/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ОСОБА_1» про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПП «ОСОБА_1» про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування зазначав, що після смерті його батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач оформив спадщину та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 листопада 2014 року став власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,9344га, що розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області та належала батькові на підставі державного акту на право власності на землю.

Після оформлення спадкових прав на земельну ділянку позивачу стало відомо, що вищезазначена земельна ділянка знаходиться в оренді у ПП «ОСОБА_1» Шевченківського району Харківської області на підставі договору оренди землі від 04 квітня 2005 року, укладеного батьком, строком на 30 років, який зареєстрований у Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК» при Держкомземі України».

Позивач бажає самостійно обробляти належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, у зв'язку з чим він 18 квітня 2015 року направив письмову заяву у ПП «ОСОБА_1», в якій просив розірвати договір оренди землі. Вказана заява була направлена рекомендованим листом, який адресат відмовився одержувати.

ОСОБА_3 вважає, що оскільки договором оренди передбачено, що у разі зміни власника земельної ділянки договір підлягає розірванню, він як новий власник звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано договір оренди землі, укладений 4 квітня 2005 року між ОСОБА_4 та приватним підприємством «Колос-ВД», який зареєстрований 27 грудня 2006 року Шевченківським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК» при Держкомземі за № 35.

Стягнуто з ПП «ОСОБА_1» на користь ОСОБА_3 судовій збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПП «ОСОБА_1» просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що смерть фізичної особи - наймодавця не є підставою для припинення договору оренди земельної ділянки, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено договором.

В договорі оренди зазначені обов'язки орендаря - передати земельну ділянку орендодавцю і ці обставини були позивачем успадковані.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем підстави для розірвання договору оренди охоплюються умовами договору та відповідають діючому законодавству.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

Як вбачається з матеріалів справи, 4 квітня 2005 року між ПП «ОСОБА_1» та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого останній передав в оренду, належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 6,93 га строком на 30 років, що зареєстрований 27 грудня 2006 року в Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України» за № 35 (а.с. 8-12).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку своєму синові - ОСОБА_3 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 28 листопада 2014 року, ОСОБА_3 успадкував вищезазначену земельну ділянку.

Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 Законом України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповіднго до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Пунктом 36 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендодавця, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач, як власник даної земельної ділянки, не бажає змінити договір, як альтернативну умову, передбачену п. 36 укладеного договору, а бажає його розірвати, що відповідає тому ж пункту договору.

Доводи, викладені ПП «ОСОБА_1» в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10.04.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.В. Бурлака

О.А. Кружиліна