Провадження № 2/344/1471/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку тривалістю шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого 07.03.2016 року, мотивуючи тим, що 07.03.2016 року помер батько позивача та чоловік позивачки ОСОБА_4, який 05.02.2014 року склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповідав позивачам. За життя ОСОБА_4 належало нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1400 га та житловий будинок, розташовані по вул.Лугова, 36 в с.Микитинці Івано-Франківської міської ради. Позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті чоловіка та батька відповідно, а тому представник позивачів ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса щодо заведення спадкової справи, у чому йому було відмовлено у звязку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Визначений законом строк для прийняття спадщини позивачі пропустили з поважних причин, так як в зазначений період перебували за кордоном. У звязку з чим змушені звертатись до суду про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, відповідно до якого уточнив позовні вимоги, просив встановити факт приналежності Державного акту на право власності на землю від 09.04.1997 року спадкодавцю ОСОБА_4, який помер 07.03.2016 року, просив позов задоволити відповідно до вимог позовної заяви та уточнених позовних вимог, та проводити розгляд справи без його участі (а.с. 64).

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, посвідчену 09.02.2018 року консулом Генерального консульства України в Торонто (Канада) ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №573-159, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі. Неможливість бути особисто присутнім в Україні повязана із його перебуванням у Канаді (а.с. 45).

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Івано-Франківської міської ради в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечив (а.с. 62).

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Статтею124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Беручи до уваги докази, які знаходяться у матеріалах справи судом встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю від 09.04.1997 року, виданому на підставі рішення №7 Х сесії ІІ скликання ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів від 21.03.1997 року, ОСОБА_7 (а.с. 16), не вірно вказано прізвище спадкодавця ОСОБА_4, який помер 07.03.2016 року, оскільки, відповідно до копій: паспорта громадянина ОСОБА_8 Федерації №45 00 928253 від 24.04.2001 року ОСОБА_4, у графі прізвище зазначено Матійшин (а.с. 8); свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_9 І-ФР №492100 від 31.10.1981 року, 31.10.1981 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, актовий запис №691, в графі після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - зазначено Матійшин (а.с. 17); свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.04.2003 року, в графі власник зазначено - Матійшин Михайло Григорович (а.с. 14); свідоцтва про смерть від 07.03.2016 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 07.03.2016 року в Онтаріо, Торонто (а.с. 9-11).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вище згадані обставини, вказують на помилковість відомостей про прізвище ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 07.03.2016 року, які були допущені у Державному акті на право приватної власності на землю від 09.04.1997 року, виданому на підставі рішення №7 Х сесії ІІ скликання ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів від 21.03.1997 року, в якому вказано, що земельна ділянка площею 0,1400 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території ОСОБА_3 сільської Ради, передається у приватну власність ОСОБА_7, який мешкає в с.Микитинці, вул.Лугова, 36, а тому, за таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту приналежності даного Державного акта на право приватної власності на землю від 09.04.1997 року - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 07.03.2016 року є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то суд виходить з наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Учасниками справи зазначений факт не заперечуються, а тому згідно ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Спадкоємним похоронним центром Онтаріо, Торонто, 07.03.2016 року, пан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець України, помер 07.03.2016 року у віці 59 років, 10 місяців, 26 днів. Місце смерті: Місце проживання 19 Браунлі Драйв, Бредфорд, Онтаріо (а.с. 9-11).

Як вбачається із копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.04.2003 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №458812 від 29.04.2003 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул.Лугова, буд.36, на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (а.с. 14, 15).

Як було встановлено в судовому засіданні, згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю від 09.04.1997 року, виданому на підставі рішення №7 Х сесії ІІ скликання ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів від 21.03.1997 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №55, земельна ділянка площею 0,1400 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території ОСОБА_3 сільської Ради, на праві приватної власності належить ОСОБА_4, який мешкає в с.Микитинці, вул.Лугова, 36 (а.с. 16).

Відповідно до копії заповіту від 05.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за №73, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в селі Кут Тлумацького району Івано-Франківської області, Україна, громадянин ОСОБА_8 Федерації, все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось на день смерті, заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в рівних частинах (а.с. 12).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу ОСОБА_11 №34 від 14.12.2017 року ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_1, повідомлено, що ОСОБА_1 пропущений строк для прийняття спадщини померлого 07.03.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 При огляді документа власності на землю (Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ІФ №018354) вказано невірне прізвище спадкодавця Матіїшин Михайло Григорович замість Матійшин Михайло Григорович, а тому йому необхідно звернутись до суду для продовження строку для прийняття спадщини та виправлення помилки у прізвищі спадкодавця (а.с. 30).

Як вбачається із копії відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-11978/0/15-18 від 12.03.2018 року, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, що функціонує відповідно до пункту 23 Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 року №472, відомостей про перетинання державного кордону України громадянами України: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в базі даних не виявлено. Відповідно до п.29 вказаного Положення, інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом пяти років (а.с. 59).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 пропустили строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а тому, позовна вимога є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 1223, 1261, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 124 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 319, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку тривалістю шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого 07.03.2016 року, встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 07.03.2016 року, правовстановлюючого документу Державного акта на право приватної власності на землю від 09.04.1997 року, виданого на підставі рішення №7 Х сесії ІІ скликання ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів від 21.03.1997 року, в якому вказано, що земельна ділянка площею 0,1400 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території ОСОБА_3 сільської Ради, передається у приватну власність ОСОБА_7, який мешкає в с.Микитинці, вул.Лугова, 36.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 міської ради, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 07.03.2016 року, протягом шести місяців з дня вступу рішення суду в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 11.04.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.