АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
У Х В А Л А

Справа № 643/16097/14

Провадження № 22-ц/790/172/18

06 квітня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії cуддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Сащенка І.С.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року в складі судді Єрмак Н.В.,

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що 01 березня 2010 року укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав у власність ОСОБА_2 гроші в національній валюті України в сумі 191 760 грн. 00 коп., що еквівалентно 24 000 доларам США 00 центів, які останній зобов'язався повернути до 01 березня 2011 року. Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. за реєстровим № 1317.

В цей же день укладено Договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1, належна відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 12 листопада 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. за реєстровим № 3764. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. за реєстровим № 1319.

Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути позичені кошти, станом на 15 січня 2017 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 573 474 грн. 53 коп., ОСОБА_1 просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня назва - П'ятдесятирічча ВЛКСМ) в місті Харкові житловою площею 28,7 кв. м., загальною площею 49,9 кв. м.; виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку Московського РВ ГУ ДМС у Харківській області.

10 березня 2015 року ОСОБА_2 подав заперечення проти позову. Заперечення мотивовані тим, що письмова вимога про усунення порушень та виконання зобов'язань за договором позики йому не направлялась; докази на підтвердження дотримання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання спору, звернення стягнення за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також направлення вимоги про виселення відсутні; позика надана в національній валюті. Крім того, звертає увагу на те, що спірні правовідносини регулюються Законом України від 05 червня 2003 року № 898-1У «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 28,7 кв. м., загальною площею 49,9 кв. м., що належить ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором позики, посвідченого 01 березня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. за реєстровим № 1317, в загальному розмірі 573 474 грн. 53 коп.

За ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 791 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності є доведеним.

Позов в частині виселення суд першої інстанції вважав недоведеним, оскільки Закон України від 5 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінами) «Про іпотеку» встановлює механізм здійснення виселення, а саме - з дотриманням позасудового порядку врегулювання спору.

16 червня 2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що застосування таких санкцій, як нарахування процентів за користування позикою між фізичними особами суперечить нормам чинного законодавства України; розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних є неправомірним та завищеним, у зв'язку з чим звернення стягнення на предмет іпотеки не є можливим.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну скаргу.

Заперечення мотивовані тим, що сума процентів за користування позикою судом визначена у відповідності до правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-36цс14; надсилання вимоги про усунення порушень та виконання зобов'язань за договором позики стосується позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки; співвідношення розміру заборгованості за договором позики в загальному розмірі 573 474 грн. 53 коп. станом на 15 січня 2017 року та ринкової вартості предмета іпотеки, яка згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 9292 від 23 грудня 2015 року складає 711 811 грн. 00 коп., не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

За правилами частини 2 статті 381 ЦПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Як свідчить аналіз справи, при ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги статей 33, 36, частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку», на підставі яких суд звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на такий предмети у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 760/14438/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк (далі - ПАТ «Дельта Банк») до Особа_8 про звернення стягнення на предмети іпотеки. Ухвала мотивована необхідністю відступити від висновку щодо застосування статті 37 Закону України «Про іпотеку» у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови Верховного Суу України від 14 вересня 2016 року № 6-1219цс16, від 28 вересня 2016 року № 6-1243цс16, від 12 жовтня 2016 року № 6-5045цс16, від 26 жовтня 2016 року № 6-1625цс16, від 02 листопада 2016 року № 6-2457цс16, від 22 березня 2017 року № 6-2967цс16, від 05 квітня 2017 року № 6-3034цс16, від 27 квітня 2017 року № 6-679цс17, від 24 травня 2017 року № 6-1388цс16, від 09 серпня 2017 року № 6-2213цс16, від 13 вересня 2017 року № 6-1446цс17, від 27 вересня 2017 року № 6-2853цс16).

Правовідносини щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання є подібними тим, що виникли у справі № 760/14438/15-ц, яку передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 760/14438/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі № 643/16097/14.

Керуючись статтями 252, 253, 381 ч. 1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 643/16097/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 червня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/14438/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк до Особа_8 про звернення стягнення на предмети іпотеки.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

І.С.Сащенко