Справа № 199/2369/18
УХВАЛА

13.04.2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 207407,29 гривень.

До початку розгляду справи по суті позивач надав належним чином оформлене клопотання про забезпечення позову, посилаючись на те, що сума боргу є значною, а у разі задоволення позову стягнення боргу можливо за рахунок належного відповідачу як рухомого, так і нерухомого майна, тому заявник просив суд заборонити відчуження будь-яким шляхом, нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Оскільки забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно встановити наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на підставі договору дарування від 23.08.2016 року, реєстровий №4056.

Приймаючи до уваги, що ціна позову є значною 207407,29 гривень, а невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом квартири АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на підставі договору дарування від 23.08.2016 року, реєстровий №4056.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 13.04.2018 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки - до 13.04.2021 року.

Суддя: