Справа № 326/341/18
Провадження № 2/326/205/2018
УХВАЛА

13 квітня 2018 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря Назарової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Приморську цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», адреса місця знаходження: 87504, АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: 87172, Донецька область, Тельманівський район, с.Конькове, про розірвання договору оренди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди. Позовні вимоги мотивує тим, що між ДП «Ілліч-Агро Донбас» і ОСОБА_2 01.08.2009 укладено договір оренди землі № 386, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в оренду строком на 13 років земельну ділянку площею 5,59 га, що розташована на території Коньковської сільської ради Тельманівського району Донецької області. Договір зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорів оренди ТРВ ДРФ ДП «ЦДЗК» від 07.09.2010 за №17. 07.09.2010 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою внесено зміни до договору та яку зареєстровано у Тельманівському РВ ДРФ ДП «ЦДЗК» від 07.09.2010 за № 17.

Проте на даний час позивач втратив можливість вільно користуватись орендованою земельною ділянкою у звязку з проведенням антитерористичної операції, що підтверджується розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». За приписами п.п.20, 21 Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, затвердженим ПКМУ від 01.03.2017 № 99 субєктам господарювання забороняється переміщувати на/з тимчасово неконтрольованої території товари (за винятком тих, які затверджуються спільним рішенням МТОТ та Мінекономрозвитку). Крім того, загальновідомим є факт, що велика кількість сільськогосподарських полів (як на лінії зіткнення, так і на неконтрольованій території) заміновано, що унеможливлює використання земельної ділянки.

Станом на день подачі позову АТО триває, рішення про її припинення не прийнято та дату її закінчення встановити неможливо, а відтак і неможливо визначити, коли позивач зможе користуватись орендованою Земельною ділянкою. Позивач за незалежних від сторін обставин був позбавлений права користування орендованим майном, відтак існують правові підстави для дострокового розірвання договору у судовому порядку на вимогу позивача. В рік, коли було укладено договір, жодна із сторін не могла передбачити захоплення незаконними збройними формуваннями частини Донецької області, настання терористичної загрози на зазначеній території, яка несе пряму загрозу життю, здоровю та робить неможливим та небезпечним здійснення господарської діяльності в зазначеній області, що не можна усунути стороною.

Виконання позивачем умов договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача як заінтересовану сторону того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки фактично позивач позбавлений можливості користуватись земельною ділянкою в результаті бойових дій та існування небезпеки в цьому регіоні. Із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Договором не передбачено обовязок орендаря платити за те, чого він не отримує, тому позивач не повинен нести витрати у вигляді сплати орендної плати за землю, яка в результаті зміни обставин не може використовуватись за цільовим призначенням згідно з договором та чинним законодавством.

Настання істотної зміни обставин: проведення антитерористичної операції на території Донецької області, відсутність доступу до земельної ділянки, неможливість її використання тягне за собою доцільність розірвання договору для захисту свого порушеного права.

Просить: розірвати договір оренди земельної ділянки №386/2 від 01.08.2009, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 07.09.2010 за № 17, з дня винесення судового рішення по справі; стягнути сплачений судовий збір в розмірі 100 грн. (а.с.2-3).

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору, у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 зазначеного Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана: юридичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у ч. 1 ст. 7 встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць - 1762 грн.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року «Креуз проти Польщі», не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Згідно з ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Позивачем при подачі позову оплачено судовий збір в сумі 100 грн.

Ухвалою суду від 12.03.2018 за клопотанням позивача відстрочено сплату позивачем ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» не сплачену частину судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди у сумі 1662 грн. до 10.04.2018, наведені мотиви. Вказано, що позивачу необхідно сплатити не сплачену частину судового збору (1762 грн.100 грн.=1662 грн.) до 10.04.2018; розяснені наслідки несплати судового збору залишення позову без розгляду (а.с.40-41). Ухвалою суду від 12.03.2018 (іншою) позов прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі (а.с.42-43).

Станом на 13.04.2018 вказані в ухвалі від 12.03.2018 недоліки позивачем не усунуті, позивачем не сплачену частину судового збору за подання позовної заяви у сумі 1662 грн. у встановлені строки (до 10.04.2018) не сплачено, до суду не направлено будь-якого повідомлення, клопотання про продовження строку, позивач взагалі не відреагував на ухвалу суду від 12.03.2018.

Позивач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив, до суду подав заяву, у якій просив: розглянути справу без представника позивача, у разі залишення позовної заяви без розгляду, просить на підставі п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» постановити ухвалу про повернення позивачу сплачений судовий збір (а.с.50).

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність.

Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Відповідно до ч.2 ст. 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди слід залишити без розгляду в звязку з несплатою судового збору, без зясування обставин, що мають значення для вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду може бути вирішене питання про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ст.7 ч.1 п.4 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Матеріалами справи встановлено, що до позовної заяви позивачем було додано платіжне доручення №2251 від 20.02.2018 про сплату судового збору в розмірі 100 грн., в якому вказано призначення платежу: 101; 34550446; судовий збір за позовом ДП «Ілліч-Агро Донбас», Приморський районний суд Запорізької області (а.с.1).

Відповідно до п.44 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть, якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку повернути позивачу сплачену ним суму судового збору в розмірі 100 грн.

Керуючись ч.2 ст.136, п.8 ч.1, ч.ч.2,3 ст.257, ст.259, 260, 352- 354 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір» -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», адреса місця знаходження 87504, АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: 87172, Донецька область, Тельманівський район, с.Конькове, про розірвання договору оренди залишити без розгляду.

Розяснити позивачеві, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення позову без розгляду.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Приморському районі Запорізької області, , що розташовано за адресою: Запорізька область, м.Приморськ, вул.Банкова, буд.105, повернути Дочірньому підприємству «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», що розташований за адресою: 87504, АДРЕСА_1, на р/р 4884, код банку 300012, , судовий збір в сумі 100 (сто) грн., який сплачено на р/р 0276, МФО 813015 за платіжним дорученням №2251 від 20.02.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом: суддя Т.В. Стріжакова

13.04.2018