Провадження № 2/282/205/18
20 квітня 2018 року смт.Любар
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого-судді В.В. Вальчука
за участю секретаря судового засідання Г.М. Войтович
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», інтереси якого представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач зазначає, що 12 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту в сумі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав перед відповідачем повністю надавши кредит у розмірі, який визначено договором.
В свою чергу ОСОБА_2, в порушення умов кредитного договору не виконує свої зобовязання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, що у свою чергу призвело до порушення нею прав та інтересів банку виходячи з наступного.
На підставі вищевикладеного позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.
В судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти розгляду справи у порядку заочного провадження.
Відповідач у судове засідання на розгляд справи не зявилась та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Із договору № б/н від 12 жовтня 2011 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Позичальнику ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредиту на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.10.2011 року станом на 15 листопада 2017 року ОСОБА_2, має заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом 302,18 грн.; заборгованості по процентам 9907,70 грн.
Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Що стосується розрахунку комісії 3000,00 грн., та заборгованості за судовим штрафом 1160,49 грн., суд зазначає наступне.
Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.
Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та судовим штрафом задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил, клієнт зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором.
З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня.
З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач неправомірно просить суд стягнути комісію за користування кредитом, оскільки вона не передбачена кредитним договором б/н від 12.10.2011 року.
Враховуючи, що згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією в сумі 3370,83 грн., не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії.
За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.
Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 1160,49 грн., має бути відмовлено.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, дійсно не виконала зобовязання за договором від 12 жовтня 2011 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 302,18 грн., заборгованості по процентам 9907,70 грн., підлягають задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що хоч позов задоволено частково, суд виходить з того, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбачену ЗУ «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору 1600 грн.
На підставі вище викладенного та керуючись ст.ст. 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Любарським районним судом, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Вальчук В.В.