Справа № 473/598/18
РІШЕННЯ

іменем України

"17" квітня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників третьої особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області, про надання права на побачення з дітьми,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про надання права на побачення з дітьми.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що вона є матірю малолітніх ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2013 року її позбавлено батьківських прав відносно дітей.

Згідно рішення виконкому Вознесенської міської ради від 28 лютого 2014 року №44 на базі сімї ОСОБА_4 створено прийомну сімю, куди влаштовано малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

В той же час ОСОБА_1 вказувала на те, що після позбавлення її батьківських прав вона зробила для себе відповідні висновки, змінила поведінку, переоцінила своє ставлення до дітей, бажає поступово встановити з ними контакт, спілкуватися, цікавитись їх розвитком, успіхами у навчанні, позивачкою створюються необхідні умови для поновлення в майбутньому її батьківських прав.

Враховуючи вказані обставини ОСОБА_1 на підставі ст. 168 СК України просила суд надати їй право на побачення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожної першої та третьої суботи місяця з 11 до 15 години в присутності одного з прийомних батьків за місцем їх проживання або в іншому місці за їх згоди.

В подальшому позивачка уточнила свої вимоги шляхом надання уточненого позову в якому просила суд надати їй право на побачення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 один раз на місяць у вихідний день за узгодженням із прийомними батьками дітей в період часу з 15 до 17 години в присутності одного або обох прийомних батьків поза місцем їх проживання на території, узгодженій між сторонами.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали повністю.

Представники третьої особи служби у справах дітей Вознесенської міської ради ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення уточнених вимог не заперечували.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників третьої особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також думку малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачами позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю малолітніх ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2013 року позивачку позбавлено батьківських прав відносно дітей, яких влаштовано до прийомної сімї ОСОБА_4, створеної на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 28 лютого 2014 року №44.

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджувала, що після позбавлення її батьківських прав вона зробила для себе відповідні висновки, змінила поведінку, переоцінила своє ставлення до дітей, бажає поступово встановити з ними контакт, спілкуватися, цікавитись їх розвитком, успіхами у навчанні, позивачкою створюються необхідні умови для поновлення в майбутньому її батьківських прав, а тому просила надати право на побачення з дітьми.

Аналізуючи пояснення та вимоги позивачки, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.

Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.

Водночас згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В рішенні Європейського Суду з прав людини «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: під час розгляду судом справ, що стосуються дитини та визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Дитині, здатній сформулювати власні погляди, надається право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст. 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 171 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 3-ої групи, не працює, проте знаходиться на пенсійному обліку та отримує пенсію, забезпечена благоустроєним житлом, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Позивачка в судовому засіданні довела наявність у неї свідомого бажання налагодити відносини з дітьми. Судом не встановлено обставин, що б свідчили, що побачення ОСОБА_1 з дітьми становитиме загрозу їх життю, здоровю або перешкоджатиме їх нормальному вихованню.

Опитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_7 критично ставився до можливості налагодження відносин з матірю, однак в подальшому надав згоду на побачення з нею. Малолітня ОСОБА_8 в судовому засіданні бажала, щоб суд надав позивачці можливості побачень з нею.

За встановлених обставин суд вважає можливим надати позивачці право на періодичні побачення з дітьми у спосіб про який просить ОСОБА_1, як такий, що не є обтяжливим для сторін та дітей та не завдасть шкоди їх вихованню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування понесених нею судових витрат.

Проте, оскільки позивачка відмовилася від права на відшкодування судових витрат, а тому суд не вбачає підстав для судового втручання в ці правовідносини.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області, про надання права на побачення з дітьми задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_4 право на періодичні побачення з малолітніми дітьми сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 один раз на місяць у вихідний день за узгодженням із прийомними батьками дітей в період часу з 15 до 17 години за присутності одного або обох прийомних батьків ОСОБА_4 та/чи ОСОБА_3, поза місцем їх проживання на території, узгодженій між сторонами.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2018 року.

Суддя: О.В.Вуїв