Справа № 308/9722/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 квітня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» про виконання в натурі зобов'язання, що виникло на підставі договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» про виконання в натурі зобов'язання, що виникло на підставі договору. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 22.09.2016 року між ним та ДП «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» було укладено договір про виконання робіт №295, згідно з яким п.1.1. виконавець зобов'язався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,12 га. для індивідуального садівництва, що знаходить на території Ірлявської сільської ради (за межами населених пунктів), Ужгородського району Закарпатської області. Додатком 3 до Договору №295 від 22.09.2016 року сторонами було погоджено договірну ціну у розмірі 1442,94 грн., в тому числі ПДВ 240,49 грн., яка була ним сплачена 17.10.2016 року.

Вказує, що сторонами було погоджено строк виконання робіт, який склав 180 днів і останній день виконання відповідачем припав на 21.03.2017 року. Однак станом на день подання позову проект наданий не був.

Зазначає, що 04.08.2017 року направляв вимоги відповідачу - виконати зобов'язання, однак така залишена без реагування.

На підставі наведеного просить зобов'язати Державне підприємство «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» виконати в натурі зобов'язання на підставі договору про виконання робіт №295 від 22.09.2016 року і передати йому проект.

Позивач в судове засідання не з'явився. Однак від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить розглянути таку за їх відсутності.

Представник відповідача ДП «Закарпатский науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК (в редакції від 15.12.2017 року) та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 4 ЦПК України, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи 22.09.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та Державним підприємством «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» було укладено договір про виконання робіт №295, згідно якого ДП Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» зобов'язалося виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,12 га. для індивідуального садівництва, що знаходиться на території Ірлявської сільської ради (за межами населених пунктів), Ужгородського району, Закарпатської області, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до додатку 2 до договору №295 від 22.09.2016 року сторонами погоджено строк виконання робіт, який склав 180 днів, по 21.03.207 року.

Згідно Додатку 3 до договору №295 від 22.09.2016 року сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни в сумі 1442,94 грн.

Судом встановлено, що позивачем на виконання вказаного договору було здійснено оплату робіт в розмірі 1442,49 грн.

Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно дост.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом також встановлено, що в порушення зазначених умов договору, відповідачем проект замовнику ОСОБА_1 наданий не був.

03.08.2017 року позивач направляв вимоги відповідачу - виконати зобов'язання за вказаним договором, однак така залишена відповідачем без реагування.

З наведеного слідує, що відповідач прострочив виконання договору на виконання робіт №295 від 22.09.2016 року з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає, що знайшли своє підтвердження обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, а відповідачем будь-яких спростувань цих вимог не наведено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 526,610,611,617,620,622 ЦК України, ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» про виконання в натурі зобов'язання, що виникло на підставі договору - задовольнити.

Зобов'язати Державне підприємство «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» виконати в натурі зобов'язання на підставі договору про виконання робіт №295 від 22.09.2016 року укладеного між ОСОБА_1 (мешканцем АДРЕСА_1) та Державним підприємством «Закарпатський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» (м. Ужгород, вул. Яроцька, 5а, ) і передати ОСОБА_1 проект.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст.284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Данко В.Й.