Справа № 214/4172/17
16 квітня 2018 року, Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Ткаченка А.В.
секретаря - Фастовець Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, при заочному розгляді справи, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач ОСОБА_2 вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» в особі ректора ОСОБА_3 звернувся до суду з позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь КДПУ суму основного боргу з урахуванням індексу інфляцію у розмірі 2953,42 грн., 3% річних у розмірі 69,28 грн., пеню у розмірі 370,18 грн., що складає загальну заборгованість у розмірі 3392,88 грн.
Відповідно до І розділу вищезазначеного договору, позивач взяв на себе зобовязання за рахунок відповідача здійснювати навчання за заочною формою навчання, ІНФОРМАЦІЯ_1, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Згідно п. 4.3. договору відповідач повинен був вносити плату безготівково за семестр у сумі 3125,00 грн. Відповідно до І розділу договору, строк надання освітньої послуги становить з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року, але 13 червня 2016 року відповідача було відраховано за невиконання навчального плану. Однак, останній, не виконав зобовязання по оплаті за навчання. Заборгованість по оплаті становить 2771,00 грн. Відповідачу була направлена претензія № 33 від 30 березня 2017 року на суму 2771, 00 грн. на яку відповідачем не було прореаговано належним чином. Крім того, відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Тому, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача, до зали судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач, до зали судового засідання, не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Суд, згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.
Так, 31.08.2015 року між Вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі ректора з науково-педагогічної роботи Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» ОСОБА_3, правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1, було укладено договір № 02-3748 про надання освітніх послуг, згідно якого ДВНЗ «КНУ» взяло на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання (підготовку), далі - освітня послуга, ОСОБА_1Р, а саме: за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 1 курсу 1 семестру за напрямом: дошкільна освіта, форма навчання: заочна (СТН). Строк надання освітньої послуги з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року.
Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 зазначеного договору, вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладання договору становить 6250,00 грн. Вартість освітньої послуги змінюється один раз на календарний рік (на початок навчального року) на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Замовник вносить плату за семестр в сумі 3125,00 грн. Оплата здійснюється за 10 днів до початку звітного періоду (а.с. 5-5 зворот).
Згідно розпорядження КМУ від 27 січня 2016 року № 51-р та наказу Міністерства освіти і науки України № 298 від 22.03.2016 року ОСОБА_2 вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» реорганізовано шляхом виділу з його складу Криворізького педагогічного інституту з утворенням на його базі державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» (а.с.6; 7-8)
Згідно витягу з наказу № 593-С від 13.06.2016 року ОСОБА_1Р студентку 1-го курсу заочної форми навчання групи ЗДО, 13 червня 2016 року зі складу студентів за невиконання навчального навантаження. (а.с. 9)
Однак, у відповідача залишилась заборгованість перед позивачем по оплаті за навчання у розмірі 2771,00 грн. (а.с.10).
На адресу відповідача позивачем направлялася письмова претензія від 30 березня 2017 року № 07-180/3 про погашення заборгованості в розмірі 2771,00 грн., що залишилась нею без задоволення (а.с. 11).
Пунктом 5.1. договору № 02-3748 від 31.08.2015 р. сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (а.с.5 зворот).
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем під час навчання в ДВНЗ «КДПУ» було допущено порушення умови договору № 02-3748 від 31.08.2015 року, у звязку з чим у останньої утворилась заборгованість перед позивачем.
Як встановлено в судовому засіданні, 31.08.2015 року між Вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі ректора з науково-педагогічної роботи Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» ОСОБА_3, правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1, було укладено договір № 02-3748 про надання освітніх послуг, згідно якого ДВНЗ «КНУ» взяло на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання (підготовку), далі - освітня послуга, ОСОБА_1Р, а саме: за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 1 курсу 1 семестру за напрямом: дошкільна освіта, форма навчання: заочна (СТН). Строк надання освітньої послуги з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року. Відповідно до вищезазначеного договору вартість освітніх послуг становить 6250,00 грн. Тому, судом вбачаються всі підстави для застосування в спірних правовідносинах вимог ст. ст. 527, 625, 626, 611 ЦК України.
Суд погоджується з твердженням позивача, що саме дії відповідача, які полягають у неналежному виконанні покладених на неї обовязків призвели до порушення вимог договору про надання освітніх послуг № 02-3748, а саме розділ 3 відповідно до якого замовник повинен своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у термін, що встановлені цим договором.
Також враховано посилання позивача на те, що відповідно до п. 5.1 вищезазначеного договору у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством, а саме відшкодування збитків та сплати неустойки. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Відповідно до приписів ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно приписів ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.
Відповідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, ст. 611 ЦК України.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.
Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.
Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У частині 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідносини, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Отже, правовідносини, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.
Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року (справа №6-40цс11) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.
Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено наявність договірних відносин з відповідачем, з приводу надання освітніх послу, беручи до уваги неналежне виконання відповідачем умов договору № 02-3748 від 31.08.2015 р., а саме наявність заборгованості за отримані послуги навчального закладу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 2771,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 611, ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки
Відповідно до положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР, боржнику належить сплатити пеню, розмір якої не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.
Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується матеріалами цивільної справи, відповідач належним чином не виконала умови спірного договору, допустила прострочення платежів тому з останньої на підставі ст. 611 ст. 625 ЦК України на користь КДПУ також, підлягають стягненню 3% річних у розмірі 69,28 грн., пеня у розмірі 370,18 грн. та індекс інфляції у розмірі 251,70 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1600,00 грн., сплачений останнім під час звернення з позовом до суду (а.с. 1).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 510, 611, 625,629 903 ЦК України, ст.ст.5,6,10,60,88,213-215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне рішення не було вручене в день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
Суддя А.В. Ткаченко