У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 Справа №607/6086/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливки Л.М

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання своїх зобовязань за судовим рішенням. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №55596361 з виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/4988/16-п від 17 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Красилівської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Хмельницькій області штраф у розмірі 3530772,43 гривень. Станом на 02 квітня 2018 року боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів, від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило. Згідно відповіді органів що здійснюють реєстрацію та перереєстрацію майна за боржником відкритих рахунків в установах банків не виявлено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухомого майна не зареєстровано. Також, за боржником зареєстровано рухоме майно (транспортні засоби), а саме: GREW, д.н. ВХ 7590 XT; LIBELLA WERET BELLA, д.н. ВХ 0003 XT; DAIMLERCHRYSLER 112, д.н. НОМЕР_1; SWIFT, д.н. ВХ 8623 XX; BEYERLAND, Vitesse д.н. ВХ 7118 XX; GRUAU А4000, д.н. ВХ 8352 XX; IVECO 29L11V, д.н. ВХ 0189 AE; BUERSTNER, д.н. ВХ 64-63 XX, GRUAU Provenced 4.35 д.н. ВХ 62-39 XX, HOBBY 400 д.н. ВХ 6041 XX; DODGE Ram Van, д.н. ВХ 3538 AH; HYUNDAI Н200, д.н. ВХ 4576 ALI; BERGLAND 3950T, д.н. ВХ 2828 XX; HYUNDAI Н200, д.н. НОМЕР_2; MERCEDES-BENZ 108D, д.н. НОМЕР_3; KIA Pregio д.н. ВХ 0965; HYUNDAI Н-200, д.н. НОМЕР_4; KIA Pregio, д.н. ВХ 3672 AE; HYUNDAI Н200, д.н. НОМЕР_5; HYUNDAI Н100, д.н. НОМЕР_6; HYUNDAI Н100, д.н. ВХ 0215 AE; FIAT Scudo, д.н. ВХ 0221 AE; RENAULT MASTER, д.н. НОМЕР_7; FORD Transit, д.н. ВХ 3323 АС; HYUNDAI Н100, д.н. НОМЕР_8; RENAULT ТТХ, д.н. НОМЕР_9; FORD Sierra, д.н. 14571 XI; RENAULT Trafic, д.н. НОМЕР_10; HYUNDAI Lantra, д.н. НОМЕР_11; FORD Courier, д.н. НОМЕР_12; MERCEDES- BENZ MB 100, д.н. 11446 XI; MERCEDES-BENZ 308, д.н. 11436 XI. 23 січня 2018 року на адресу боржника ОСОБА_1 направлено вимогу державного виконавця з зобов'язанням надати вищезазначені транспортні засоби на 30 січня 2018 року для огляду та подальшого проведення виконавчих дій, а також направлено виклик державного виконавця з зобов'язанням з'явитись 30 січня 2018 року. Однак, 30 січня 2018 року транспортні засоби надані не були, про що складено акт державного виконавця та боржник не з'явився, про що складено відповідний акт. Заборгованість за виконавчими документами боржником не погашається, декларації про майно та доходи боржником на адресу відділу не надано. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 23 січня 2017 боржник перетинав державний кордон протягом 2016 та 2017 років.

У судове засідання головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2, не з'явився, однак, у прохальній частині подання вказав про розгляд подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини:

На виконанні у відділі примусового виконання управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №55596361 з виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/4988/16-п від 17 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Красилівської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Хмельницькій області штраф у розмірі 3530772,43 гривень.

Як убачається із долученої до матеріалів подання відповіді регіонального сервісного центру в Хмельницькій області Міністерства внутрішніх справ від 14 грудня 2017 року за №31/22-5411, на імя ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби: GREW, д.н. ВХ 7590 XT; LIBELLA WERET BELLA, д.н. ВХ 0003 XT; DAIMLERCHRYSLER 112, д.н. НОМЕР_1; SWIFT, д.н. ВХ 8623 XX; BEYERLAND, Vitesse д.н. ВХ 7118 XX; GRUAU А4000, д.н. ВХ 8352 XX; IVECO 29L11V, д.н. ВХ 0189 AE; BUERSTNER, д.н. ВХ 64-63 XX, GRUAU Provenced 4.35 д.н. ВХ 62-39 XX, HOBBY 400 д.н. ВХ 6041 XX; DODGE Ram Van, д.н. ВХ 3538 AH; HYUNDAI Н200, д.н. ВХ 4576 ALI; BERGLAND 3950T, д.н. ВХ 2828 XX; HYUNDAI Н200, д.н. НОМЕР_2; MERCEDES-BENZ 108D, д.н. НОМЕР_3; KIA Pregio д.н. ВХ 0965; HYUNDAI Н-200, д.н. НОМЕР_4; KIA Pregio, д.н. ВХ 3672 AE; HYUNDAI Н200, д.н. НОМЕР_5; HYUNDAI Н100, д.н. НОМЕР_6; HYUNDAI Н100, д.н. ВХ 0215 AE; FIAT Scudo, д.н. ВХ 0221 AE; RENAULT MASTER, д.н. НОМЕР_7; FORD Transit, д.н. НОМЕР_13; HYUNDAI Н100, д.н. НОМЕР_8; RENAULT ТТХ, д.н. НОМЕР_9; FORD Sierra, д.н. 14571 XI; RENAULT Trafic, д.н. НОМЕР_10; HYUNDAI Lantra, д.н. НОМЕР_11; FORD Courier, д.н. НОМЕР_12; MERCEDES- BENZ MB 100, д.н. 11446 XI; MERCEDES-BENZ 308, д.н. 11436 XI.

У матеріалах подання наявна копія виклику головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 від 23 січня 2018 року за №221, згідно якого ОСОБА_1 зобовязано зявитись до виконавця 30 січня 2018 року, а також копія вимоги державного виконавця від 23 січня 2018 року за №222, відповідно з якою ОСОБА_1 зобовязано надати на 30 січня 2018 року належні йому на праві власності зареєстровані транспортні засоби для проведення виконавчих дій.

Матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що зазначена вимога та виклик державного виконавця направлялися боржнику, а також доказів отримання боржником вказаних документів.

30 січня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області складено акт про те, що боржник ОСОБА_1 не зявився на виклик державного виконавця від 23 січня 2018 року, транспортні засоби на вимогу від 23 січня 2018 року не надані.

У вказаному акті державного виконавця від 30 січня 2018 року не зазначено понятих.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Одночасно суд зауважує, що в ст.2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоровя чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У наданих державним виконавцем копіях документів виконавчого провадження, відсутні докази, які б підтверджували те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань судом не встановлений та головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не доведений.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Із поданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, так як відсутні будь які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, крім того відсутні відомості про обізнаність боржника з виконавчим провадження.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Разом із цим, у поданні зазначено, що боржник перетинав державний кордон протягом 2016-2017 років. Натомість державним виконавцем не долучено до подання жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, а також матеріали подання не містять доказів того, що боржник ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, як і того, що боржник звертався до Управління Державної міграційної служби України з приводу виїзду на постійне проживання за кордон.

Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області відсутні, відтак в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 251, 260, 261, 352-354, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_3