Справа № 450/2064/17 Провадження № 2/450/407/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В.Є.

при секретарях Штойка С.В., Бідник І.Р.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті ОСОБА_6, який помер 17.01.2013 року, видане приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 06.09.2016 року, номер в реєстрі 1038 та просила скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_4 на 1/8 будинку за адресою с.Зубра, вул. Лісна, 28, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 35, номер запису про право власності 16333570. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.01.2013 року помер її батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3. За життя батько склав заповіт 16.09.2003 року на її користь. На момент його смерті йому належала 1/2 будинку по вул. Лісна, 28 в с.Зубра Пустомитівського району Львівської області. Крім неї спадкоємцем першої черги є її брат ОСОБА_4, який звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом, а рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області йому було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідач звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за законом на обовязкову частку спадкування, покликаючись на те, що являється непрацездатним спадкоємцем, що підтверджується пенсійним посвідченням, хоча відповідач народився 27.07.1955 року і на момент смерті батька йому виповнилось лише 57 років. Їй як спадкоємцю за заповітом повинно належати 1/2 будинку по вул. Лісна, 28 у с.Зубра, Пустомитівського району, Львівської області. Однак відповідачу було видано свідоцтво про прийняття спадщини за законом на обовязкову частку. Відповідач не є особою, яка має право на обовязкову частку на спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини не досягнув 60 років.

Ухвалою від 28.09.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 04.12.2017 року витребувано у приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №19/2013 по смерті ОСОБА_6, який помер 17.01.2013 року.

У судовому засіданні 19.02.2018 року представник позивача заявляв клопотання про витребування інформації з ПФ України щодо виду призначеної відповідачу пенсії, однак від даного клопотання у цьому ж судовому засіданні відмовився.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду, просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов заперечили та пояснили, що на момент смерті батька, відповідач ОСОБА_4 був непрацездатною особою, оскільки був пенсіонером за віком, що підтверджувалось тимчасовою довідкою №363 від 05.07.2012 року, виданою ПФУ в Пустомитівському районі замість пенсійного посвідчення, а також пенсійним посвідченням від 12.07.2013 року. Апеляційним судом Львівської області в ухвалі від 11.03.2014 року зазначено, що на момент смерті батька, він був пенсіонером за віком, а відтак непрацездатною особою.

Третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 помер 17.01.2013 року, що підтверджується свідоцтво про смерть серії 1-СГ №309597, виданим Рудненською селищною радою Залізничного району м.Львова.

За життя ОСОБА_6 заповів все своє майно своїй доньці ОСОБА_3.

На підставі заяви ОСОБА_3 від 16.07.2013 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 заведена спадкова справа №19/2013 до майна померлого 17.01.2013 року ОСОБА_6.

ОСОБА_4 також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 та 06.09.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_4 народився 27.07.1955 року, з 28.07.2012 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

В п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз'яснення, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, які визначені ст.1241 ЦК України, є вичерпний і розширеного тлумачення не потребує.

Визначення поняття непрацездатної особи міститься в ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України та в ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Непрацездатні - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійний вік для чоловіків встановлений 60 років при стажі роботи не менше 25 років (в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_6А.).

Тобто, законодавець виділяє дві категорії осіб: особи, які досягли пенсійного віку та особи, які мають право на пенсію за віком.

Однак для застосування до особи ст. 1241 ЦК Кодексу щодо права на обовязкову частку у спадщині необхідно керуватися положеннями законів (ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України, ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), які дають визначення поняття непрацездатної особи, та вказують саме на досягнення особою пенсійного віку.

Законодавець захищає осіб, які працювали в особливо складних умовах і гарантує їм право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, але вказана обставина не підтверджує право особи на обов'язкову частку у спадщині.

У постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 року у справі № 21-25а14, № 21-57а14, № 21-70а14, від 20.05.2014 року № 21-160а14 зроблено висновки, що особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку є пенсіонерами за віком, однак положення ст.1241 спрямовані саме на захист певних категорій спадкоємців, які мають найбільш близькі родинні стосунки з померлим та непрацездатність, повязану з досягненням пенсійного віку.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 11.02.2014 року у справі № 1-1/2014 року, де розтлумачено зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 ЦК Кодексу щодо права на обовязкову частку у спадщині, стосується непрацездатних громадян, які визнані інвалідами, у тому числі дітей інвалідів, а тому не приймається до уваги судом.

Факт отримання позивачем пенсії на пільгових умовах згідно за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не свідчить про те, що він досяг пенсійного віку, тобто про його непрацездатність в розумінні ст.1241 ЦК України як особи, що має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки на день смерті батька він мав вік 57 років, а не 60 років, як це передбачено ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Покликання сторони відповідача на ухвали ВССУ від 16.09.2015 року у справі №6-19147св15, ухвалу ВССУ від 19.04.2017 року у справі №556/734/13-ц щодо скороченого пенсійного віку, то такий визначається саме стосовно права на пільгову пенсію.

Крім того на час відкриття спадщини відповідач не отримував пенсії у звязку з втратою годувальника, яку йому було призначено з 01.01.2014 року, як зазначено в листі Пустомитівського відділу обслуговування громадян №1592/02.24-11 від 29.03.18.

Таким чином судом встановлено відсутність права відповідача на обовязкову частку у спадщині.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки відповідач не мав права на спадкування, вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 06.09.2016 року № 1038 є обгрунтованими та слід скасувати державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_4 на 1/8 будинку за адресою с.Зубра, вул. Лісна, 28.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1280,00 грн., що підтверджується квитанціями про сплату судового збору. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК, ст.ст. 1241, 1301 Цивільного кодексу України, ст. 75 Сімейного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, після смерті ОСОБА_6, який помер 17.01.2013 року, видане приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 06.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1038 та скасувати державну реєстрацію права на нерухоме майно, а саме реєстрацію 1/8 частки житлового будинку за адресою с.Зубра, вул. Лісна, 28, Пустомитівського району, Львівської області, реєстраційний номер 36, номер запису про право власності 16333570.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1280,00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.