Справа № 266/4789/17
Провадження № 2/266/235/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді -Шишиліна О.Г.

за участі секретаря -Воропаєвої О.Є.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення та передачу нежитлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про витребування у відповідача 16/100 частини нежитлового приміщення загальною площею 326,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання звільнення відповідачем даного приміщення, та передачі його в користування та розпоряджання ОСОБА_1. В обґрунтування позовних вимог посилається, на те, що відповідачу було передано зазначене нежитлове приміщення в оренду, проте відповідач не сплачує орендну плату більше року, а згідно умов договору при несплаті орендної плати протягом 3 місяців договір вважається припиненим та приміщення повинно бути передано власнику. В даний момент у нього відсутній доступ до приміщення, а відповідач добровільно не звільнив приміщення. Тому він вимушений звернутися до суду із позовом.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, проте звернувся із письмовою заявою в якій позов підтримав, справу просив розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, проте звернулася до суду із письмовою заявою в якій позов визнала, справу просила розглянути без її участі ( а.с. 30)

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду, 2-а-5881/09/0570 від 27.05.2009 р., договору позики-іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Танаджи Г.Г. від 17.02.2005 р. №296, договору позики-іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Танаджи Г.Г. від 17.02.2005 р. №295 належить 16/100 нежитлового приміщення за адресом АДРЕСА_1, право власності зареєстровано 07.09.2009 р. в установленому законом порядку ( а.с. 24, 6-15)

Згідно договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2015 р. 16/100 нежитлового приміщення за адресом АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності передано в оренду ОСОБА_2 за плату в розмірі 1000 грн. на місяць строком на 1 рік з автоматичним продовженням на новий рік, якщо одна із сторін за місяць до спливу строку договору не заявить про його припинення. При несплаті орендної плати за три місяці договір вважається припиненим та орендатор зобов'язано звільнити приміщення протягом 10 днів після спливу тримісячної несплати оренди ( а.с. 4)

Частина 2 ст. 386 ЦК України встановлює, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких підстав ОСОБА_1, як власник 16/100 часток нежилого приміщення в будинку АДРЕСА_1, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом зобов'язаня ОСОБА_2 звільнити спірне нежитлове приміщення та передати його в користування та розпоряджання позивачу.

З огляду на наведене, виходячи з того, що відповідач позов визнав повністю, та керуючись зазначеними нормами закону, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з посвідчення №052511 від 20.12.2005р. позивач є особою з інвалідністю 2 групи. Відповідно до п.9 ч.1 ст.6 ЗУ "Про судовий збір" інваліди II групи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати.

Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ч.6 ст.. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за вимоги немайнового характеру в дохід держави в розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 141, 200, 235, 258, 259, ЦПК України, ст..ст. 386, 391 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення та передачу нежитлового приміщення - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 прав користування та розпоряджання своїм майном шляхом зобов'язаня ОСОБА_2 звільнити 16/100 частини нежитлового приміщення, що належить ОСОБА_1 за адресом АДРЕСА_1 та передати його в користування та розпоряджання останього.

Стягнути з ОСОБА_2, іпн НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень за наступними реквезитами: Отримувач коштів УДКСУ у м.Маріуполі (Приморський район), , Банк отримувача ГУДКУ у Донецькій області МФО 834016, рахунок отримувача 0055, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.04.2018р.

Суддя: Шишилін О. Г.