АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/2339/17
Провадження № 22-ц/792/128/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати у цивільних справах

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Задвірний В.І.,

з участю представників апелянта та позивача,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ОСОБА_5 про зобовязання повернути приміщення та стягнення неустойки за апеляційною скаргою приватного нотаріуса ОСОБА_5 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у складі головуючого судді Швець О.Д. від 03 листопада 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В трані 2017 року ФОП ОСОБА_4, звертаючись до суду з цим позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_5, вказував, що відповідно до укладеного договору оренди від 01 січня 2016 року він передав, а ОСОБА_5 отримала у строкове платне користування (оренду) нежитлові приміщення кімнату № 307, площею 30,7 кв. м та кімнату № 306 площею 12,3 кв.м, що знаходяться на ІІІ поверсі в корпусі «Б» комплексу будівель в м. Кам'янець-Подільський, по пр. Грушевського, 46. Фактичне прийняття приміщень в користування відповідачем підтверджується актами приймання-передачі. 13.03.2017 року він повідомив відповідача про збільшення орендної плати з 01.04.2017 року до 20000 грн. В той же день ОСОБА_5 письмово повідомила про незгоду з новим розміром орендної плати та намір звільнити орендовані офіси 13 квітня 2017 року. Проте досі орендар зайняті приміщення не повернула. Внаслідок її протиправної поведінки позивач не зміг виконати свої зобов'язання за договором оренди від 20.03.2017 року, укладеного з ОСОБА_6, а тому сплатив штраф в розмірі 20000 грн. Вважає цей штраф збитками, які зобов'язана відшкодувати відповідач. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України він має право на відшкодування неустойки, яка становить 28500 грн. Тому просив суд зобов'язати ОСОБА_5 повернути йому вказані нежитлові приміщення в звязку з достроковим припиненням договору оренди від 01 січня 2016 року, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20000 грн збитків та 28500 грн. неустойки.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 20000 грн. збитків та 28500 грн. неустойки. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити у позові. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи судом. На думку апелянта, судом не враховано, що підпункт 21.1 пункту 21 Договору оренди від 01.01.2016 року покладає саме на орендодавця обовязок прийняти приміщення після закінчення цього договору, проте ФОП ОСОБА_4 свого обовязку не виконав, що підтверджується відсутністю доказів невиконання обовязків відповідачкою. Позивачем не доведено факт порушення приватним нотаріусом ОСОБА_5 свого обовязку щодо повернення приміщення, судом не встановлена наявність вини відповідача в невиконанні своїх обовязків за договором оренди від 01.01.2016 року. Судом не було встановлено факт користування нотаріусом приміщенням після закінчення строку дії договору оренди, тобто після 14.04.2017 року, тому за змістом ч.2 ст.785 ЦК України відсутні правові підстави для стягнення неустойки.

Позивач не довів, що був позбавлений можливості 17.04.2017 року передати приміщення ФОП ОСОБА_6 внаслідок того, що приміщення були зайняті та використовувались приватним нотаріусом ОСОБА_5 Судом не встановлено обовязку щодо складання акту приймання-передачі приміщення саме орендарем. Вважає, що суд необгрунтовано вийшов за межі позовних вимог, стягнув з ОСОБА_5 збитки та неустойку, а не з приватного нотаріуса, як було заявлено в позові.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ч.1 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, встановлено, що 01 січня 2016 року між приватним підприємцем ОСОБА_4 та приватним нотаріусом ОСОБА_5 було укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняла в строкове платне користування нежитлове приміщення кімнату № 307 загальною площею 30,7 кв.м, що знаходиться на 3 поверсі в корпусі «Б» комплексу будівель за адресою м. Кам'янець-Подільський, проспект Грушевського, 46.

Згідно умов договору передача приміщення в оренду здійснюється протягом 2 днів з моменту підписання договору та засвідчується актом (п.3 договору). Договір діє по 31 грудня 2016 року.

У випадку недосягнення згоди сторонами про розмір орендної плати у зміненому розмірі Орендодавець має право односторонньої відмови від цього договору (пункт 16 договору).

Згідно з пунктом 24 договору у разі закінчення строку (чи дострокового припинення) дії даного договору, орендар зобов'язаний звільнити і передати приміщення орендодавцю в тому ж стані, в якому орендар прийняв його, з урахуванням звичайного зносу. Дата звільнення приміщення підтверджується актом, підписаним сторонами. Такий акт повинен бути підписаний не пізніше наступного дня від дати закінчення строку оренди або розірвання договору.

Згідно з актом від 01.01.2016 року вказане приміщення передано ОСОБА_5

01 травня між сторонами укладена додаткова угода, за умовами змінено предмет оренди - кімната № 307 площею 30,7 кв.м та кімната № 306 площею 12,3 кв. м, що знаходяться на 3 поверсі в корпусі «Б» комплексу будівель в м. Кам'янець-Подільському, проспект Грушевського, 46; збільшено розмір орендної плати до 2700 грн. щомісячно.

За актом від 01.05.2016 року приміщення передано відповідачу.

Додатковою угодою від 09.12.2016 року сторони визначили розмір орендної плати в сумі 2850 грн. та строк дії договору до 31.12.2017року.

01.03.2017 року орендодавцем направлено орендарю письмове повідомлення про збільшення розміру орендної плати з 01.04.2017 року до 20000 грн.

У відповідь 13.03.2017 року ОСОБА_5 направила орендодавцю письмове повідомлення про незгоду із збільшенням орендної плати та намір звільнити приміщення 13 квітня 2017 року.

20.03.2017 року орендодавцем направлено на адресу орендаря повідомлення про розірвання договору оренди від 01.01.2016 року в односторонньому порядку.

13.04.2017 року ОСОБА_4 складений акт про відмову ОСОБА_5 від звільнення орендованих приміщень, з яким ОСОБА_5 не була ознайомлена.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

За змістом ч.1 ст. 797 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється ( ч.2 ст. 795 ЦК України).

Отже, за змістом наведених норм закону та умов договору єдиним достатнім та допустимим доказом на підтвердження повернення відповідачем орендованого приміщення є акт приймання-передачі обєкта нерухомості.

З цих підстав суд обгрунтовано не прийняв до уваги показання свідка відповідача на підтвердження цієї обставини.

Відповідач, стверджуючи про звільнення нею орендованих приміщень 13.04.2017 року, не представила суду відповідний акт приймання-передачі.

В свою чергу факт відмови відповідачки від звільнення орендованих приміщень підтверджується комісійним актом від 13.04.2017 року (а.с.16).

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність факту порушення приватним нотаріусом ОСОБА_5 свого обовязку щодо повернення приміщення.

За змістом пункту 32 договору оренди якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення приміщення, то сплачує орендодавцю неустойку у розмірі подвійної орендної плати за весь період прострочення. При цьому орендар також зобов'язаний здійснювати оплату всіх інших платежів, передбачених даним договором до моменту підписання акту повернення приміщення.

Посилання апелянта на те, що судом не було встановлено факт її користування приміщенням після закінчення строку дії договору оренди, є безпідставним, оскільки факт неповернення наймачем предмета договору найму свідчить про залишення його у користуванні наймача.

Відтак суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідач в порушення умов договору не повертає орендовані приміщення позивачу, тому слід зобов'язати її повернути офісні приміщення, стягнути неустойку у розмірі подвійної орендної ставки за весь період прострочення згідно з пунктом 32 договору, тому позов в частині цих вимог підлягає задоволенню.

Разом з тим, задовольняючи позов в частині стягнення збитків, понесених позивачем (сплаченого ним штрафу), суд першої інстанції припустився помилки.

Так, за змістом ч.2 ст. 795 ЦК України договір найму припиняється з моменту складання сторонами акта приймання-передачі приміщення, що підтверджує факт повернення наймачем предмета договору.

Встановлено, що 20.03.2017 року ОСОБА_4 уклав договір оренди з ОСОБА_6, за умовами якого зобов'язався передати в оренду останньому ті ж приміщення (кімнати №№ 307, 306 в корпусі «Б» комплексу будівель по пр. Грушевського, 46 в м. Кам'янець-Подільському) не пізніше 17 квітня 2017 року.

10.05.2017 року орендар ОСОБА_6 направив вимогу-повідомлення позивачу про сплату 20000 грн. штрафу на підставі пункту 35 договору за невиконання обов'язку по передачі орендованого приміщення.

Зазначену суму ОСОБА_4 перевів на рахунок ОСОБА_6 12.05.2017 року.

Суд першої інстанції не врахував, що як на час укладення договору оренди з ОСОБА_6, так і на обумовлену дату передачі приміщення орендарю, вказані приміщення не були вільними, оскільки договір оренди з відповідачкою ОСОБА_5 не був припинений і залишався чинним.

Отже, позивач, уклавши інший договір оренди до припинення чинного договору оренди майна, поніс витрати у звязку зі сплатою 20000 грн. штрафу ОСОБА_6 з власної вини, а не з вини відповідачки внаслідок невиконання зобов'язання щодо звільнення приміщення.

За таких обставин відсутні підстави для стягнення 20000 грн. в якості збитків з відповідачки.

Рішення в цій частині слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

У звязку з цим відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача 376,06 грн. (640 х 58,76 %) понесених судових витрат, та з позивача на користь ОСОБА_5 41,24 % понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги 1016,15 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2017 року в частині стягнення збитків скасувати та змінити розподіл судових витрат, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ОСОБА_5 в частині стягнення збитків відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса ОСОБА_5 (32300, АДРЕСА_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (32300, пр. Грушевського, 46/304, м. Камянець-Подільський, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 376,06 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь приватного нотаріуса ОСОБА_5 1016,15 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 квітня 2018 року.

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції:ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/128/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія:59