АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 638/4853/16-ц

провадження № 22-ц/790/1297/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бурлаки І.В.,

Кіся П.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року, головуючого першої інстанції судді Семіряд І.В. по справі № 638/4853/16-ц за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») звернулось з позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.01.2007 року по 28.02.2015 року у розмірі 21383,41 грн., три відсотки річних у сумі 520,36 грн., інфляційні витрати у розмірі 5403,04 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

В обґрунтування зазначено, що КП «ХТМ» надає послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі отримують ці послуги. За період з 01.01.2007 по 28.02.2015 відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 21383,41 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «ХТМ» за період з квітня 2012 по лютий 2015 року у розмірі 16 842,69 грн.

У задоволенні позовних вимоги в частині стягнення заборгованість за період з січня 2007 по березень 2012 року у розмірі 10 464,12 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що вона неодноразово зверталась з письмовими заявами до КП «ХТМ» про корегування та списання заборгованості, так як послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання їх не надаються з жовтня 2010 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з виниклої заборгованості відповідачів за надані послуги.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками і мешкають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і є абонентами КП «ХТМ» на їх ім'я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім'ї також зобов'язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов'язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору..

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами N 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 N 1268), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 N 4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 N 169, який набув чинності з 09.12.2007).

Згідно з указаним Порядком дозволи на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання видаються відповідною комісією органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади, до складу якої входять представники органу місцевого самоврядування або виконавчої влади, районного (місцевого) житлового управління, власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, організації газопостачання, організації електропостачання, організації водопостачання, екологічної інспекції (за згодою), районного відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, пожежного нагляду (за згодою), місцевої установи (закладу) держсанепідслужби, організації теплопостачання, проектної організації з опалення та теплопостачання, Державної інспекції цивільного захисту та jo.et техногенної безпеки МНС України.

Вказаним Порядком передбачена можливість відключення від централізованого опалення за рішенням загальних зборів та за згодою всіх власників (уповноважених осіб) приміщень у житловому будинку.

Згідно з п. 2.2 зазначеного Порядку комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї.

Згідно п. 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - забороняється.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що оскільки відповідачі самовільно відключились від послуг централізованого опалення, їх доводи стосовно не отримання послуг є необґрунтованими.

Також, судом було частково застосовано строки позовної давності, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

КП «ХТМ» звернулись до суду з позовом в березні 2016 року, а в квітні 2015 року звертались до суду з заявою про видачу судового наказу, який було скасовано, оскільки відповідачі посилались на строки позовної давності, тому підлягає стягненню заборгованість за період з квітня 2012 по лютий 2015 року, яка відповідно до розрахунку становить 10 919,29 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованість за період з січня 2007 по березень 2012 року у розмірі 10 464,12 грн. не підлягають задоволенню, оскільки сума заборгованості стягується поза межами строку позовної давності, а відповідачі просили застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача три відсотки річних у розмірі 520,36 грн., інфляційні витрати у розмірі 5403,04 грн., а всього підлягає стягненню 16 842,69 грн.

Доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10.04.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.В. Бурлака

П.В. Кісь