Справа № 177/2502/15-ц
Провадження № 4-с/177/7/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2

державного виконавця Коломієць Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Криворізького районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.03.2018 звернулася до суду із зазначеною скаргою, яку в ході розгляду уточнила, та просила:

- поновити їй пропущений строк для звернення до суду із зазначеною скаргою;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за виконавчим листом № 177/2502/15-ц, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області.

- зобов'язати Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти до виконання виконавчий лист Криворізького районного суду Дніпропетровської області № 177/2502/15-ц від 08.04.2016 про стягнення з ОСОБА_4, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь майбутнього опікуна тобто ОСОБА_1 та відкрити виконавче провадження.

В обґрунтування вимог вказувала на те, що 08.04.2016 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким, позовні вимоги органу опіки та піклування Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, Криворізький районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації № 1» КМР», ОСОБА_7, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, - задоволено. Позбавлено ОСОБА_4, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_8, 01 вересня 2001 року народження, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з моменту звернення до суду, тобто з 01.10.2015, на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої будуть влаштовані діти.

Відповідно до розпорядження виконуючого обовязки голови РДА ОСОБА_1, призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При зверненні до виконавчої служби із виконавчим листом по цивільній справі № 177/2502/15-ц про стягнення з ОСОБА_4, аліментів, ОСОБА_1 отримала від державного виконавця повідомлення про повернення виконавчого листа, у звязку із тим, що остання не є стягувачем за виконавчим документом. Після чого ОСОБА_1, рекомендовано звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність.

У супереч зазначеному державний виконавець Коломієць Ю.С., у своєму повідомленні зазначає ОСОБА_1 саме, як стягувача.

Із зазначеним повідомленням заявник не згодна, так як вважає його незаконним, тому за захистом своїх прав вимушена звернутися до суду.

Крім того, заявник посилається на те, що при зверненні до суду нею пропущений строк встановлений законом з причин того, що вона є юридично не обізнаною, та після отримання нею повідомлення про повернення виконавчого документу, вона неодноразово зверталася з усними заявами до державного виконавця, для розяснення їй, що вона саме має зробити, для того, щоб виконавчий документ було прийнято до виконання. Але жодної відповіді заявник не отримала. Після останнього звернення до ДВС заявнику запропоновано звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, після чого, в той же день 13.03.2018, вона звернулася до суду із зазначеною заявою, яку 23.03.2018, залишено без розгляду, у звязку із тим, що заявник мала намір змінити спосіб захисту, подавши до суду зазначену скаргу на дії державного виконавця. Копію ухвали про залишення заяви без розгляду, заявник отримала 26.03.2018, після чого одразу ж звернулася до суду із скаргою.

Присутні в судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Державний виконавець Криворізького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що заявником пропущений строк звернення до суду, так як повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, надісланий ОСОБА_1 21.11.2017. Крім того, в своїх запереченнях державний виконавець вказує на те, що відповідно до виконавчого документу, стягнення повинно відбуватися на користь майбутнього опікуна або державної установи, до якої будуть влаштовані діти, а не ОСОБА_1, яка не є стороною виконавчого провадження.

Також, державний виконавець просила закрити провадження в справі, так як зі скаргою на дії державного виконавця може звернутися сторона виконавчого провадження, якою в даному випадку ОСОБА_1 не являється.

Вислухавши заявника, представника заявника, державного виконавця, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду та задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що при зверненні до суду заявником пропущений строк встановлений законом для подання скарги.

У судовому засіданні ОСОБА_1, пояснила, що нею дійсно пропущений встановлений законом строк, з причин того, що вона є юридично не обізнаною. Оскільки на її утриманні на даний час перебувають окрім її дітей, також і малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що вимагає значного часу та матеріальних затрат, вона позбавлена можливості отримати належну юридичну допомогу для вирішення цього питання. Крім того, після отримання нею повідомлення про повернення виконавчого документу, вона неодноразово зверталася з усними заявами до державного виконавця, для розяснення їй, що вона саме має зробити, для того, щоб виконавчий документ було прийнято до виконання. Але жодної відповіді заявник не отримала. Після останнього звернення до ДВС заявнику запропоновано звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, після чого, в той же день 13.03.2018, вона звернулася до суду із зазначеною заявою (а.с.49), яку 23.03.2018, залишено без розгляду, у звязку із тим, що заявник мала намір змінити спосіб захисту, що підтверджується копією ухвали суду (а.с.50), подавши до суду зазначену скаргу на дії державного виконавця. Копію ухвали про залишення заяви без розгляду, заявник отримала 26.03.2018, після чого одразу ж звернулася до суду із скаргою.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали скарги, дійшов до висновку про поважність причини пропущення заявником встановленого законом строку для подання до суду скарги .

Крім того, відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Як видно з матеріалів справи (а.с.8), стягувачем за виконавчим листом по цивільній справі № 177/2502/15-ц, є майбутній опікун або державна установа, до якої будуть влаштовані діти.

Відповідно до розпорядження виконуючого обовязки голови РДА від 05.07.2016 № Р-314/0/56-16 (а.с.6) та від 26.05.2017 № Р-246/0/56-17 (а.с.51), саме ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тобто остання і є майбутнім опікуном, як зазначено у виконавчому документію. Крім того, у заявника наявний оригінал виконавчого листа, тому ОСОБА_1, як стягувач відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», є стороною виконавчого провадження, та в супереч твердження державного виконавця про неправомірне звернення до суду, є особою, яка відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, має право звернення до суду із заявленими вимогами.

Також, як видно з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 10), державний виконавець у своєму повідомленні вказує ОСОБА_1, саме як стягувача.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми , що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати , а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи .

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про стягнення аліментів.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим .

Як видно з матеріалів скарги та із заперечення державного виконавця, 17.11.2017 до Криворізького районного відділу ДВС на примусове виконання надійшов виконавчий лист № 177/2502/15-ц від 08.04.2016 виданий Криворізьким районним судом про стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь майбутнього опікуна або установи, до якої будуть влаштовані діти та заява про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1

Того ж дня державним виконавцем Коломієць Ю.С., винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.10), у звязку із тим, що ОСОБА_1 не є стягувачем за виконавчим документом. Після чого ОСОБА_1, рекомендовано звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність.

Відповідно до розпорядження виконуючого обовязки голови РДА від 05.07.2016 № Р-314/0/56-16 (а.с. 6) та від 26.05.2017 № Р-246/0/56-17 (а.с. 51), саме ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тобто остання і є майбутнім опікуном, як зазначено у виконавчому документі.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обовязковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Коломієць Ю.С., неправомірно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а отже скарга ОСОБА_1, є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України, заявником не понесено жодних витрат повязаних з розглядом скарги, тому судом не розглядається питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 447-451ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Криворізького районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області задовольнити.

Поновити, ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду із зазначеною скаргою.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, за виконавчим листом № 177/2502/15-ц, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області.

Зобов'язати начальника Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області по цивільній справі № 177/2502/15-ц про стягнення з ОСОБА_4, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь майбутнього опікуна тобто ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення через Криворізький районний суд Дніпропетровської області

Повний текст ухвали складено та підписано 12.04.2018.

Суддя: