Ухвала

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 202/28402/13-ц

провадження № 61-441 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року у складі судді Мороз В. П. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2013 року публічнЕ акціонернЕ товариство комерційнИЙ банк «ПриватБанк»(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «А-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що через неналежне виконання відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 умов кредитного договору № 241351_cred, укладеного 28 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3, виникла заборгованість в розмірі 22 501,64 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного банку України (далі - НБУ)179 788,10 грн.

З огляду на наведене, банк просив стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь заборгованість в розмірі 21 250,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 квітня 2013 року еквівалентно 169 788,10 грн; а також стягнути солідарно з ПАТ КБ «А-БАНК», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 10 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем ОСОБА_3 будь-яких коштів за кредитним договором, доказів сплати коштів відповідачем за даним договором.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 15 квітня 2013 року в сумі 14 396,37 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 124 113,38 грн.

Провадження у цивільній справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «А-БАНК» закрито.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору в частині повернення грошових коштів, в результаті чого допустив заборгованість за цим кредитним договором, яка підлягає до стягнення з нього.

Разом з цим, апеляційний суд зауважив, що оскільки позивач повторно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і до боржника, і до поручителя поза межами строку, встановленого частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України, порука ОСОБА_4 припинилась.

Водночас, апеляційний суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог, пред'явлених ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «А-БАНК», врахувавши при цьому правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та справу направити за підсудністю на новий розгляд до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем порушено правила підсудності при зверненні з цим позовом, оскільки договір поруки від 20 жовтня 2010 року № 167, укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ «А-БАНК» після закінчення строку дії договору та після стягнення усієї суми за кредитним договором. Водночас, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», заявлених до ПАТ «А-БАНК», апеляційний суд не звернув уваги на порушення позивачем правил підсудності.

Крім того, заявник у касаційній скарзі зазначає, що апеляційним судом залишено поза увагою те, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом пропущено строк позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Разом з цим, у касаційні скарзі заявник звертає увагу на те, що апеляційним судом при прийнятті відмови позивача від апеляційної скарги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 537,35 доларів США, залишено поза увагою, що рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2009 року окрім тіла кредиту було вирішено стягнути і заборгованість за процентами за користування кредитними коштами і ця сума є також складовою заборгованості за оскаржуваним рішенням.

У березні 2018 року ПАТ «А-Банк» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 в якому зазначав, що апеляційним судом правильно закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «А-БАНК», а тому в цій частині просило рішення апеляційного суду залишити без змін.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 444/9519/12-цза позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року.

Верховний Суд вважав за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15), оскільки поза межами строку позовної давності вимоги задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Вбачається, що оскаржуване судове рішення у даній справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГОЬ ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний