АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2736/18 Справа № 205/7805/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2018 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2018 року забезпечено даний позов шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою м Дніпро, АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснює п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно змісту позовної заяви, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 у м Дніпро та стягнути з відповідачки на свою користь 150000,0 грн.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 у м Дніпро (право на яку не оспорюється у даній справі) є безпідставним та неспівмірним із заявленими позовними вимогами; не обгрунтовано наявність підстав для застосування виду забезпечення арешту.

Крім того, вимога про стягнення 150000,0 грн. є неспівмірною з вартістю квартири АДРЕСА_4 у м Дніпро; згідно звіту про оцінку майна від 21.11.2017 року, що представлений апеляційному суду позивачем, ринкова вартість вказаної квартири складає 565600,0 грн., що значно перевищує ціну позовної вимоги про стягнення грошової суми.

Колегія звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду із заявою про забезпечення позову з іншим змістом, зокрема, про заборону відчуження спірної частини квартири АДРЕСА_2 у м Дніпро.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді