Справа № 344/9315/17
Провадження № 2/344/1071/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про припинення права власності співвласника на частку спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначили, що вони та відповідач ОСОБА_3 являються власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором міни від 15.04.1994 року, довідкою про склад сім`ї та довідкою з Івано-Франківського ОБТІ. У зазначеній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_4 , 1956р.н., її чоловік ОСОБА_5 , 1949р.н. та син ОСОБА_6 , 1995р.н. Відповідач ОСОБА_3 була зареєстрована у даній квартирі, але фактично там не проживала, в січні 2011 року виїхала на постійне місце проживання у м. Парма в США. 19.02.2013 року Івано-Франківський міський суд ухвалив рішення, яким визнав ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 . Дане рішення набрало законної сили 11.03.2013 року. На підставі вказаного рішення, ОСОБА_3 була знята з реєстрації в даній квартирі. З січня 2011 року відповідач не приїжджає, ніяких письмових та телефонних зв`язків з нею немає. 16.06.2017 року Івано-Франківський міський суд своїм рішенням визнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою. Дане рішення набрало законної сили 16.06.2017 року. Відповідач не утримує свою частку даної квартири, не надає будь-яких коштів на належне її утримання. Такі дії ОСОБА_3 позбавляють позивача ОСОБА_2 можливості оформити та отримати субсидії на комунальні послуги. Чоловік позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи та ветераном війни-учасником бойових дій, потребує проведення операції для стентування та шунтування серця, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда. Позивач ОСОБА_2 є хворою людиною, інвалідом ІІІ групи пожиттєво. Сім`я ОСОБА_7 проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Син позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 навчається стаціонарно у Вищому навчальному закладі. Фактично у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає, однак ОСОБА_8 та плата за обігрів квартири нараховується. Станом на 01.04.2017 року заборгованість по опаленню перед ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» становить 5679,24грн., яка виникла з вини відповідача. Письмову згоду відповідача на продаж квартири отримати не представляється можливим, оскільки позивачам не відоме її місце проживання. Згідно з технічним паспортом на квартиру, вона є окремою та неподільною на дві ізольовані квартири без порушення будівельних норм та без втрати нею свого цільового призначення з технічної точки зору. Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість спірної квартири складає 250045,00грн. вартість частки квартири відповідача становить 83348,34грн. В добровільному порядку відповідач не хоче вирішити питання відчуження своєї частки. Припинення її права власності на частку у цьому майні не завдасть їй та іншим співвласникам істотної шкоди, так як вона має інше житло, цим житлом не користується та не приймає ніякої участі в його утриманні. Позивач ОСОБА_2 25.07.2016 року внесла на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області вартість частки квартири ОСОБА_3 . На даний час позивачу ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_5 вкрай необхідні кошти на лікування, та це питання ними може бути вирішено при продажі спірної квартири, в якій є частка в розмірі 1/3 відповідача. На підставі наведеного просили суд припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, викладених в заяві, просили позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява, в якій позивач позов підтримала, та просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.59).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Представник відповідача Органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не зявивсяпро дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії Договору міни від 15.04.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 3Д-585, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.6).

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру, виданого Івано-Франківським ОБТІ, квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат, житловою площею 41,0кв.м., загальною площею 58,7кв.м. (а.с.7).

Позивач ОСОБА_2 змінила прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та про укладення шлюбу (а.с.10,11).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.02.2013 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено, визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_3 (а.с.8).

Як вбачається з відомостей Відділу обліку та моніторгину інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківсьткій області від 14.08.2017 року (а.с.72), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та знята з реєстрації на підставі рішення суду від 19.02.2013 року.

Згідно з копією довідки Івано-Франківського ОБТІ № 00054 від 23.01.2014 року, квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат житловою площею 41,0кв.м., загальною площею 58,7кв.м., та належить ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в рівних долях. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось (а.с.9).

Позивачі у позові вказали, що відповідач ОСОБА_3 в січні 2011 року виїхала на постійне місце проживання у м. Парма в США, з того часу не приїжджає, ніяких письмових та телефонних зв`язків з нею немає, не утримує свою частку квартири АДРЕСА_1 , не надає будь-яких коштів на належне її утримання, що позбавляє позивача ОСОБА_2 можливості оформити та отримати субсидії на комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_2 також зазначає, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_4 , 1956р.н., її чоловік ОСОБА_5 , 1949р.н. та син ОСОБА_6 , 1995р.н. (а.с.12), однак вони проживають за іншою адресою, проте квартплата та плата за обігрів квартири нараховується.

Відповідно до копії рахунків за послуги теплопостачання та гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14,15), заборгованість до сплати станом на 01.04.2017 року складає 5679,24грн.

В квітні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Івано-Франківського міського суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (а.с.27).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.06.2017 року визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Івано-Франківська безвісно відсутньою (а.с.28).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На даний час позивачу ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_5 необхідні кошти на лікування, оскільки вони є інвалідами, та це питання ними може бути вирішено при продажі спірної квартири, в якій є частка в розмірі 1/3 відповідача ОСОБА_3 . На підтвердження вказаних обставин надано копії медичних документів та пенсійних посвідчень (а.с.16,17,18,19,20,21,22,23,24). Письмову згоду відповідача на продаж квартири отримати не представляється можливим, оскільки позивачам не відоме її місце проживання.

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 20.03.2016 року, проведеного ТзОВ «Альянс-Оцінка», ринкова вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7кв.м., житловою площею 41,0кв.м., складає 250045,00грн. (а.с.29,30,31-32,33,34-36,37,38).

Позивачем ОСОБА_2 25.07.2016 року внесено на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області вартість частки квартири ОСОБА_3 (а.с.39,152,154).

Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз положень ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 вказаної статті за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

В постанові Верховного Суду України № 6-81цс11 від 16.01.2012 зроблено правовй висновок про те, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Відповідно до відповіді Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори № 2770/01-16 від 19.10.2017 року, наданої на запит суду, рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.06.2017 року у цивільній справі № 344/5662/17, провадження № 2о/344/139/17 за заявою ОСОБА_5 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора повідомила, що громадяни з питань встановлення опіки над майном безвісно відсутніх не звертались (а.с.83).

Верховний Суд України у постанові від 02 липня 2014 року по справі №6-68цс14 висловив наступну правову позицію щодо п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦПК України, а саме: право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Суд зазначає, що істотною є шкода, що виражена для особи у значних втратах як майнового, так і немайнового характеру (морального, психологічного, тощо); у значних негативних наслідках, що можуть накласти відбиток на все наступне життя людини (розрив родинних звязків, руйнація відчуття домівки, сімейного гнізда, втрата певних сімейних цінностей, реліквій, розрив напрацьованих на даному місці звязків з друзями, іншими людьми, тощо).

Ухвалою суду від 24.10.2017 року в даній справу було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно з висновком судового експерта № 17092 від 06.11.2017 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , визначена за порівняльним підходом станом на дату оцінки 14.11.2017 року становила 259513грн. Розділити квартиру АДРЕСА_1 , в натурі з дотриманням норм чинного законодавства технічно не надається можливим через такі причини: загальна площа досліджуваної квартири згідно з технічним паспортом становить 58,70кв.м. 1/2 частка (найбільша можлива частка для одного з співвласників) житлового будинку складає 58,70/2=29,35кв.м., що менше мінімальної нормативної площі квартири (мінімальна площа за нормами 30кв.м. відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»). Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі становить 7кв.м. відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». В досліджуваній квартирі наявна одна кухня площею 5,90кв.м. Неможливим є обладнання двох окремих кухонь для різних квартир площею не менше 7кв.м. не втрачаючи при цьому в житловій площі та не порушуючи чинних вимог державних будівельних норм, санітарно-епідеміологічних та протипожежних вимог. Подібне слід вказати і на влаштування житлових кімнат, на день огляду існує лише одна кімната з площею 17,40кв.м., що відповідала б вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Відсутня технічна можливість влаштувати два відокремлених входи. Відсутня технічна можливість влаштувати санвузол для однієї із квартир, що мали б бути виділеними, таким чином, що б він не був розташованим над чи під житловою кімнатою. Квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7кев.м. втому числі житловою 41,0кв.м. неподільна (а.с.90,91-111).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статею 82 цього Кодексу.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання припиненим права ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Оскільки позов задовольняється частині припинення права власності ОСОБА_3 , суд задовольняє позовні вимоги також в частині визнання за ОСОБА_2 права приватної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 316, 317, 321, 346, 356, 365 ЦК України керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про припинення права власності співвласника на частку спільного майна - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , і/н - невідомий, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , і/н - НОМЕР_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 833 (вісімсот тридцять три) гривні 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , і/н - невідомий, на користь ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , і/н - невідомий, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Татарінова О.А.