Ленінський районний суд м.Харків
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2018р. Справа 642/4363/17 Провадження №2/642/234/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1; ОСОБА_2.;

За участю позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5;

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощенного провадження, справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення боргу за догвором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в мотивуванні позовних вимог, вказала, що відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 02.03.2016р. і від 22.08.2017р. та Ухвали Вищего спеціалізованого суду України з розгляду цивільний та кримінальниз справ від 24.05.2017р. по справі №2-1893/11 за позовом позивачки до відповідачк4и було встановлено, що пощзивачка позичила ОСОБА_6 Сергієвичу грошові кошти у розмірі 35200грн. строком на олдин рік з 19.12.2008р. по 19.12.2009р. за умови сплати в тейже день 19.12.2008р. суми нарахування 22% річних за користування позикою.

21.01.20011р. ОСОБА_6 помер не повернувши боргу.

Після смерті позичальника оригінал розписки залишився у позивачки.

Розписка, згідно з висновками експертизи, написана і підписана власноруч померлим ОСОБА_6.

Дружина померлого позичальника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 являється його єдиною спадкоємицею.

Відповідачка отримала спадщину у виді 1/2 частини житлового будинку №53 по вул. Новий Побут у м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель.

16 січня 2014р. ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину^заповітом.

Відповідно до звіту про оцінку вказаного житлового будинку, його вартість на день смерті позичальника дорівнює 343631грн.

Після смерті первісного позичальника у зобовязаннях, які виникли з договору позики, вібулася заміна боржника ОСОБА_6 його спадкоємицею ОСОБА_9.

На думку позивачки вона має право на на стягнення з відповідачки суми заборгованості, яка визначена на день смерті позичальника.

Згідно з рішеннями Апеляційного суду Харківської обл. від 02.03.2016р. і від 22.08.2017р. та відповідно до ухвали ВССУ від 24.05.2017р. по справі №2-1893/11. з ОСОБА_4 на користь позивачки стягнуті грошові кошти у розмірі 69672.14коп.

Тому позивачка вимагає:

Стягнути з ОСОБА_4 (іден.код: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (іден.код: НОМЕР_2) суму грошових коштів у розмірі 164261 грy. 00 коп., яка складається з:

-5781 гри. 00 коп. - суми збільшення боргу на день смерті позичальника;

-99245 грн. 00 коп. - плати за користування чужими грошима;

-53458 грн. 00 коп. - нарахування інфляційних втрат;

-5777 грн. 00 коп. - нарахування 3% річних.

Відповідачка з позовними вимогами не згодна т.я. на її думку спір між сторонами вже було вирішено. Крім того, позивачка відповідно до вимог статті 1281 ЦК України пропустила строк в межах якого повинні були бути заявлені вимоги. Тому на думку відповідачки провадження у справі повиненно бути закрито.

Позивачка у наданої відповіді на відзи не погодужється з правовою позицією відповідачки, т.я. обовязок спадкоємця задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна.

Вартість спадкого мана складає 171815грн. 50коп., що меньш заявленого позову.

Крім того, рішення попереднього суду виконано не повністю. Крім того, правова позиція позивачки щодо закриття проавадження у справі хибна, т.я. в данному випадку це нові вимоги яки є похіджними від обставини яки були встановлкені раніше судами.

Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала. В пояснені вказала обставини викладені в мотивуванні позовних вимог та відповіді на відзив.

Відповідачка та представник відповідачки позолвні вимоги не визнали. В пояснені вказали обставини викладені в запереченнях наданих суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи судом встановлені наступні факти та обставини:

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ч.1 ЦПК України визначено: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вважає доведеним рішення Апеляційного суду Харківської області від 02.03.2016р., від 22.08.2017р. та Ухвалою Вищего спеціалізованого суду України з розгляду цивільний та кримінальниз справ від 24.05.2017р. по справі №2-1893/11 за позовом позивачки до відповідачки, що позивачка позичила ОСОБА_6 Сергієвичу грошові кошти у розмірі 35200грн., строком на один рік з 19.12.2008р. по 19.12.2009р. за умови сплати в тейже день 19.12.2008р. суми нарахування 22% річних за користування позикою.

21.01.20011р. ОСОБА_6 помер не повернувши боргу.

Данні факти відповідачють вимогам статті 82 ч.1, 4 ЦПК України визначено:

1. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після смерті позичальника оригінал розписки залишився у позивачки.

Розписка, згідно з висновками експертизи, написана і підписана власноруч померлим ОСОБА_6.

Дружина померлого позичальника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 являється його єдиною спадкоємицею, що не спростовує відповідачка, яка отримала спадщину у виді 1/2 частини житлового будинку №53 по вул. Новий Побут у м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель.

16 січня 2014р. ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до звіту про оцінку вказаного житлового будинку, його вартість на день смерті позичальника дорівнює 343631грн.

Вказані обставини не спростовані відповідачко., визнані, а тому відповідно до вимог ст.82 ЦПК Укаїни є доведеними.

Після смерті первісного позичальника у зобовязаннях, які виникли з договору позики, вібулася заміна боржника ОСОБА_6 його спадкоємицею ОСОБА_9, що встановлено рішеннями суду вказаних вище.

Згідно з рішеннями Апеляційного суду Харківської обл. від 02.03.2016р. і від 22.08.2017р. та відповідно до ухвали ВССУ від 24.05.2017р. по справі №2-1893/11. з ОСОБА_4 на користь позивачки стягнуті грошові кошти у розмірі 69672.14коп.

Вимогами статті 1281 ЦК України визначено:

1. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

4. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналізом встановлених обставин та вимог ст.1281 ЦК України судом встановлено, що позивачка своєчасно предьявила вимоги спадкоємцеві, в данному випадку відповідачки, що вимог яки передбачені договорм позики.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з часу передачі грошей.

За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Вимогами статті 1050 ЦК України визначено:

1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

2. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що у зазначений строк відповідачка борг не повернула, чим порушила свої договірні зобовязання.

Статтею 625 ЦК України визначено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на підставі ст.625 ЦК України позивач вважає його правом по договору позики стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми боргу суму та суму інфляційних нарахувань, за кожним договором займу. В обґрунтування своїх вимог наводить розрахунок, як того вимагає ст..12 ЦПК України (Суд розглядає позовні вимоги на підставі наданих доказів в межах заявлених вимог).

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Враховуючи, що рішення попереднього суду виконано не повністю, позивачка має право вимагати стягнення сумми боргу з відповідачки за договором позики, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивачкою в обгрунтування правової позиції відповідно до вказаних норм закону наведено розрахунок сумии вимог, яки відповідачкою не спростовані. Отже сума вимоги на думку суду є обгрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 158, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення боргу за догвором позики, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 164261грн. 00 коп., судові витрати у суммі 1642грн., а всього стягнути 165903 (сто шістьдесят пять тисяч девятсот три)грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде складено 16 квітня 2018р.

Суддя: В.М.Євтіфієв