Ун. №756/521/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Луценко О.М.

при секретарі Бублієві Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору припиненим,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати припиненим кредитний договір № 1301/0408/88-052 від 18.04.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ВАТ « Сведбанк» згідно якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 35 000,00доларів США на строк з 18 квітня 2008 року по 17 квітня 2018р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1301/0408/88, за умовами якого позичальник отримав від банку кредитні кошти в сумі 35 000 доларів США, та зобов'язався повернути їх до 17.04.2018року, сплативши відсотки за користування кредитом в розмірі 11,9% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 у м. львові, яка належить на праві власності ОСОБА_2

Звертав увагу на те, що відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ ФК«Вектор плюс» право вимоги за укладеним кредитним договором перейшло до останнього.

ТОВ ФК« Вектор Плюс» 12.03.2015р. було передано право власності на предмет іпотеки, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тобто власником іпотечного майна являється ТОВ ФК « Вектор плюс», про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною на підставі заяви уповноваженої особи було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Листом №512156/И_4183 від 19.11.2015р. ТОВ ФК « Вектор плюс» повідомило позивача про прийняте 14.09.2015р. рішення про анулювання (прощення) її кредитної заборгованості по кредитному договору № 1301/0408/88-052 від 18.04.2008р., яка становила 146 396,79гривень.

Листом від 23.03.2016р. за вих.. №512156/Vector+137 позивача було повторно повідомлено про аналювання( прощення) боргу, де зазначено, що в зв'язку з реалізацією права на нерухоме майно, яким було забезпеченено виконання зазначеного кредитного договору.

На підставі викладеного позивач просить визнати припиненим кредитний договір № 1301/0408/88-052 від 18.04.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ВАТ « Сведбанк» згідно якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 35 000,00доларів США на строк з 18 квітня 2008 року по 17 квітня 2018р.

До судового засідання позивач не з'явилася про дату, місце та час повідомлявся належним чином надала клопотання про розгляд справи без її участі, оскільки позов підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання надала клопотання про розгляд справи без її участі, та позов не визнала надавши суду відповідні докази.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1301/0408/88, за умовами якого позичальник отримав від банку кредитні кошти в сумі 35 000 доларів США, та зобов'язався повернути їх до 17.04.2018року, сплативши відсотки за користування кредитом в розмірі 11,9% річних.

Відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектр плюс» право вимоги за укладеним кредитним договором перейшло до останнього.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 у м. львові, яка належить на праві власності ОСОБА_2

ТОВ ФК« Вектор Плюс» 12.03.2015р. було передано право власності на предмет іпотеки, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тобто власником іпотечного майна являється ТОВ ФК « Вектор плюс», про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною на підставі заяви уповноваженої особи було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 12.09.2015р. власник квартири АДРЕСА_2 ТОВ ФК « Вектор Плюс»( а.с.20)

Рішенням від 14.06.2017р. Залізничного районного суду м. Львова скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) з відкриттям розділу) індексний номер 24376017 від 12.09.2015року щодо реєстрації за ТОВ « ФК Вектор Плюс» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.11.2017р. заочне рішення Залізничного районного суду м. львова від 14.06.2017року залишено без змін.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше гне встановлено законом.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до ст.600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Однак, належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що позивач з відповідачем погодили передання боржником кредиторові відступний суду не надано і такі дані матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання вказаного кредитного договору припиненим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258,259,263,265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору припиненим- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко