Справа № 369/4807/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/1269/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 17.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: Журби С.О., Лівінського С.В.,

при секретарі Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що 13 серпня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір, за яким остання отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, а саме, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, у звязку з чим ОСОБА_2 станом на 31 березня 2017 року має заборгованість 17 576 грн. 45 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1020 грн., заборгованості по процентах за користування кредиту - 12 193 грн. 29 коп, заборгованості по комісії та пенею - 3050 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 813 грн. 16 коп. - штрафу (процентна складова).

Тому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 576 грн. 75 коп та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності або неможливості дізнатись про виникнення заборгованості та порушення відповідачем його прав, не заявлено клопотання про його поновлення, відповідач подав суду заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає не повністю.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку із ЗАТ змінено на ПАТ. У звязку з чим змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк».

13 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір.

Відповідно до умов договору було видано карту зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 4000 грн. Дія кредитного договору встановлена до останнього дня місяця, до якого діє картка.

За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на 31 березня 2017 року банк нарахував заборгованість в сумі 17 576 грн. 45 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зобовязувалася повернути кредит. При цьому кінцевий термін відповідає строку дії картки, останній раз здійснила проплату по кредиту в березні 2014 року, а позовна заява подана до суду в травні 2017 року.

Проте, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка визнала отримання нею тіла кредиту, проте не підтверджено підписання умов щодо нарахування та сплати заборгованості по процентах за користування кредитом, заборгованості за пенею і комісією та штрафів, оскільки вилучення з Умов та правил надання банківських услуг не можуть вважатися частиною договору і бути підставами для нарахування зазначених платежів.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що внесені кошти відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.3, 4) банк мав зараховувати на погашення суми заборгованості за кредитом, а тому з огляду на внесені суми сума заборгованості за кредитом погашена повністю.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення і відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: