Справа № 288/1256/17
Провадження № 2-др/288/1/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Рудника М. І.,

секретаря судового засідання Нечипоренко М.І.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 288/1256/17 провадження № 2/288/240/18,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоровя України, Попільнянського районного Відділення Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» про новий день звільнення (таким вважати день видачі трудової книжки), про визнання раніше внесеного запису про день звільнення 29.07.1997 року недійсним, про внесення нового дня звільнення 30.07.1997 року до трудової книжки, про заяву від 08.07.1997 року від лікаря (але не заввідділом) щодо звільнення з роботи і розрахунку, про виплату середнього заробітку за час затримки трудової книжки і розрахунку, про суперечність актів законодавства щодо реорганізації і правонаступництва .

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні вищевказаної позовної заяви.

12 березня 2018 року до Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 288/1256/17 провадження № 2/288/240/18.

В заяві заявник вказує, що при винесенні рішення 26.02.2018 року суд ухвалив рішення лише щодо частини певних позовних вимог, але стосовно низки інших позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення, рішення не ухвалено. Визнавши, що позовні вимоги уточнені суд вирішив не всі вимоги. У рішенні відсутні мотиви за яких суд залишив певні позовні вимоги без вирішення.

Заявник просить ухвалити додаткове рішення стосовно всіх складових вимог позову.

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просив суд винести додаткове рішення, у якому вказати вищезазначені вимоги та подав письмові пояснення з приводу ухвалення додаткового рішення.

Представник Міністерства охорони здоровя України в судове засідання не зявився, надав до суду відзив на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому просив відмовити заявнику у задоволенні даної заяви та розгляд справи здійснити без участі представника МОЗ України.

Представник Попільнянського районного відділення Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі.

Представник Кабінету Міністрів України - Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши заявника, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 вказує, що суд ухвалюючи рішення вирішив не всі позовні вимоги, а саме вимоги: визнати правильним звільнення за наказом № 23 від 30.07.1997 року з роботи (з посади) лікаря епідеміолога, оскільки була просьба звільнити з роботи лікаря, але не було просьби звільнити з посади завепідвідділом; визнати, що фактично остаточна ліквідація посади завідувача епідеміологічним відділом сталась 22.06.1997 року за сукупністю наказів по Попільнянській районній санітарно-епідеміологічній станції за номерами 10, 11, 16 у 1997 році у зв'язку із зміненим штатним розписом, де посаду зав. епід. відділом змінено на посаду лікар - епідеміолог, а посаду лікар з гігієни дітей і підлітків змінено на посаду зав. сан-гіг. Відділом; вважати посаду завідувача відділом єдиною у штатному розписі райСЕС, на яку (посаду заввідділом) призначено з 23.06.1997 року ОСОБА_2 відповідно до змін у штатному розписі; визнати невиконаними зобов'язання, які прописано у статті 47 КЗпП України станом на 08.07.1997 року стосовно видачі належно оформленої трудової книжки і проведення розрахунку; визнати пріоритет Указів Президента перед постановами Кабінету Міністрів України та наказами Міністерства охорони здоров'я України і суперечність їх змісту (принцип верховенства права) - залишенні без вирішення.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК (стара редакція). У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобовязаний або має право його допустити.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином статтею 270 ЦПК України, вирішено вичерпний перелік підстав для ухвалення судом додаткового рішення.

Нормами статті 270 ЦПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (1618-15); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК (1618-15), може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, наведені в заяві ОСОБА_1 від 12 березня 2018 року підстави для ухвалення додаткового рішення не є усуненням його недоліків, а призведуть до зміни суті основного рішення, а тому за наведених обставин, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись постановами Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»; статтями 258-261, 270, 353, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_3