АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 757/5767/15-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/472/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Гордійчук Ж.В.

за участю:

представника позивача - Лісовського С.В.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого 05 жовтня 2017 року в приміщенні Печерського районного суду м. Києва під головуванням судді Остапчук Т.В., -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 3 119 062 грн 32 к, яка складається з: 2 127 828 грн 36 к. - заборгованість за кредитом; 734 112 грн 58 к. - заборгованість за відсотками; 45800грн 54 к. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 211 320 грн 84 к. - пеня за прострочення сплати відсотків.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 04 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, зобов'язання за яким позичальник не виконує, внаслідок чого в нього виникла заборгованість.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту №0 від 04 жовтня 2007 року в розмірі 3 119 062 грн 32 к., з яких: 2 127 828 грн 36 к. - заборгованість за кредитом; 734 112 грн 58 к. - заборгованість за відсотками, 45 800 грн 54 к. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 211 320 грн 84 к. - пеня за прострочення сплати відсотків та судовий збір в розмірі 46 785 грн 94 к.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що судове рішення необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. При цьому зазначає, що задовольняючи позовні вимоги судом належним чином не перевірено факт отримання грошових коштів відповідачем та у якому розмірі. Також вказував, що судом належним чином не перевірено розрахунок заборгованості та безпідставно не прийнято до уваги заяву ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін. Зазначив, що позивачем в межах строків позовної давності нараховувалась пеня. Вказував на те, що через несвоєчасне виконання умов договору відповідачу нараховувались подвійні відсотки у відповідності до п.10.2 кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті 300 000 доларів США на строк не пізніше 04 жовтня 2028 року зі сплатою протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,5% річних.

У п.1.6 сторони погодили, що наступну черговість погашення заборгованості позичальника за договором: заборгованість за простроченим процентам (якщо буде мати місце прострочення), строкова заборгованість за нарахованим до сплати процентам за кредитом, прострочена заборгованість за сумою основного боргу (якщо буде мати місце прострочення), строкова сума основного боргу, сплата пені та штрафних санкцій за договором.

02 вересня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1. Відповідно до умов якої, для ідентифікації договору можуть застосуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме: №0, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме, №0, а також № 0.

У п. 2 додаткової угоди № 1 сторони дійшли згоди, що банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти належним чином використовувати, повернути кредит у валютах вказаних у цій додатковій угоді, у формі кредитної лінії, з лімітом встановленим в базовій валюті, що дорівнює 4516614 грн 46 к. у порядку та на умовах, зазначених у договорі та цій додатковій угоді. Сторони погодили, що в дату укладання цієї додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 2258307 грн 23 к. в межах ліміту кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії встановлений у цій додатковій угоді, включає в себе суму кредиту, виданого позичальнику за договором до підписання цієї додаткової угоди. Ліміт кредитної лінії зменшується до розміру фактичної заборгованості за договором з дати здійснення позичальником дострокового часткового або повного погашення кредитної заборгованості згідно договору, або в терміни передбачені п.4.2 цієї угоди, при цьому подальше збільшення ліміту кредитної лінії та видача нових траншів не здійснюється

Також, додатковою угодою №1 від 02 вересня 2011 року сторони погодили, що позичальник зобов'язаний повернути транш в національній валюті в терміни, - в день сплати ануїтет них платежів, а саме 21 числа кожного місяця, шляхом сплати ануїтетного платежу з 21 вересня 2011 року по 21 серпня 2012 року у розмірі 23740 грн 00 к., з 21 вересня 2012 року по 04 жовтня 2028 року у розмірі 26510 грн 00 к.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.549 ЦПK України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого зобов'язання.

Доводи скаржника про відсутність доказів про отримання боржником грошових коштів від банку судом вважаються необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки по рахунку НОМЕР_1 згідно угоди 0 від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_3 надано кредитні кошти у сумі 300000 доларів США в еквіваленті 1515000 грн. (а.с.238, том 1)

Також із матеріалів справи вбачається, 02 вересня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1, відповідно до п. 2, якого сторони погодили, що в дату укладання цієї додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 2258307 грн 23 к. в межах ліміту кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії встановлений у цій додатковій угоді, включає в себе суму кредиту, виданого позичальнику за договором до підписання цієї додаткової угоди. Ліміт кредитної лінії зменшується до розміру фактичної заборгованості за договором з дати здійснення позичальником дострокового часткового або повного погашення кредитної заборгованості згідно договору, або в терміни передбачені п.4.2 цієї угоди, при цьому подальше збільшення ліміту кредитної лінії та видача нових траншів не здійснюється.

Дана додаткова угода № 1 від 02 вересня 2011 року засвідчена підписом ОСОБА_3

Як вбачається з розрахунку заборгованості 02 вересня 2011 року кредит реструктуризований в кредит №0 та зазначено станом на 02 вересня 2011 року максимальний залишок заборгованості згідно графіка погашення становить 2258307грн 23к.

А тому, з урахуванням викладених обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що відповідачем грошові кошти від ПАТ «УкрСиббанк» не отримувались.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розрахунку апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з п.10.2 кредитного договору сторони погодили, що відповідно до вимог ст.651 ЦК України, що протягом дії цього договору банк відповідно до п.1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-яких із наступних обставин: порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань за цим договором).

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань відповідачем за кредитним договором, банк у відповідності до п.10.2 кредитного договору нараховував збільшену відсоткову ставку.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору №0 від 04 жовтня 2007 року та додаткової угоди №1 від 02 вересня 2011 року, та банком обґрунтовано нараховувались збільшені відсотки за неналежне виконання умов договору.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено судом, що ПАТ «УкрСибабанк» виконав взяті на себе зобов'язання та надав грошові кошти.

Проте відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором в повній мірі не виконав у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 3 119 062 грн 32 к, яка складається з: 2 127 828 грн 36 к. - заборгованість за кредитом; 734 112 грн 58 к. - заборгованість за відсотками; 45 800 грн 54 к. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 211 320 грн 84 к. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Зважаючи на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо доводів скаржника про застосування строку позовної давності необхідно зазначити таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України).

Крім того, цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж внесений відповідачем, як на погашення заборгованості вчинено 21 лютого 2014 року вказана обставина підтверджується матеріалами справи, а з позовом позивач звернувся 18 лютого 2015 року

Щодо незастосування строків позовної давності до пені необхідно зауважити, що відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позивач просив стягнути пеню за несвоєчасне повернення боргу та відсотків за період з 02 листопада 2015 року по 01 листопада 2016 року, тобто в межах одного року.

А тому апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності за вимогами ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3

Проте апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції в частині стягнутих судових витрат з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, у лютому 2015 року звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 в якому просив стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 2402708 грн 68 к. при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн - за ставками, що діяли на момент подачі позовної заяви.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції, що діяла на момент подачі позовної заяви) ставка судового збору за вимоги майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

У листопаді 2016 року позивачем подано заяву про збільшення розмірі позовних вимог, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 3119062 грн 32 к. (а.с.173 том 1). При цьому ПАТ «Укрсиббанк» сплатило судовий збір у розмірі 43131 грн 94к.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення ПАТ «Укрсиббанк» із заявою про збільшення розміру позовних вимог), у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення ПАТ «Укрсиббанк» із заявою про збільшення розміру позовних вимог) ставка судового збору за вимоги майнового характеру, яка подана юридичною особою становить: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, враховуючи те, що позивачем збільшено розмір позовних вимог з 2374150 грн 59 к. до 3119062 грн 32 к., сума різниці складає 744911 грн 73 к., то саме з цієї суми має обраховуватись судовий збір в порядку визначеному ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір».

А відтак з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір у розмірі 14828 грн 67 к. (3654 (максимальний розмір судового збору, станом на день позовної заяви) + 744911 грн 73 к. *1,5% =11173 грн 67 к.).

Тому, рішення в частині стягнення судового збору підлягає зміні та стягнутий судовий збір з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» необхідно зменшити з 46785грн 94 к. до 14828 грн 67 к.

В іншій частині судове рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року - змінити в частині стягнення судового збору, зменшити стягнутий з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір з 46785 грн 94 к. до 14828 грн 67 к.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 20 квітня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: