Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2075/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з публічного акціонерного товариства «АЗОТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НС номер 984429, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, 18001) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з публічного акціонерного товариства «АЗОТ» (місцезнаходження: вул. Героїв Холодного Яру (Першотравнева), 72, м. Черкаси, 18014, ) заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, станом на 02 січня 2018 року: за лютий 2017 року 2392 грн. 74 коп., березень 2017 року 3005 грн. 34 коп., квітень 2017 року 5339 грн. 92 коп., травень 2017 року 1815 грн. 39 коп., а всього - 12 553 грн. 39коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2017 року по день видачі судового наказу, виходячи із середньоденного заробітку заявника 441 грн. 67 коп.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п. 4 ч.2 ст. 163 ЦПК України).

Частиною другою ст. 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, за вимогою про стягнення з публічного акціонерного товариства «АЗОТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 12 553 грн. 39 коп. судом 26 березня 2018 року видано судовий наказ.

Разом з тим, із іншої частини заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з публічного акціонерного товариства «АЗОТ» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 травня 2017 року по день видачі судового наказу, виходячи із середньоденного заробітку заявника 441 грн. 67 коп.

Із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявником проведено примірний розрахунок розміру середнього заробітку самостійно за період з 16 травня 2017 року по 23 березня 2018 року. При цьому, розрахунок проведено без урахування позиції щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134, та яка зводиться до того, що згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Так, згідно із ст. 117 КЗпП України, на яку посилається заявник у заяві про видачу судового наказу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Між тим, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заявником у прохальній частині заяви не зазначено конкретну суму, яка підлягає до стягнення з боржника, що не свідчить про безспірність вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, при розгляді даного питання в наказному провадженні, з урахуванням доданих до заяви про видачу судового наказу документів, суд фактично позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність спору про розмір належних звільненому працівникові сум, а також всі обставини та підстави для правильного та обєктивного розгляду.

Отже, із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Крім того, згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною третьою ст. 165 ЦПК України визначено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ «АЗОТ» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Також, слід зазначити, що заявником по справі сплачений судовий збір у розмірі 176 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, що узгоджується з судовою практикою щодо необхідності сплати судового збору за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і міститься в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 року по справі № 276/759/16, від 14 червня 2017 року по справі № 569/6583/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 19, 163-167, 260-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з публічного акціонерного товариства «АЗОТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подання апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 29 березня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_2