АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2049/18 Справа № 179/1112/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі кредитної спілки «Союз-Дніпро» на заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року по справі за позовом кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

24 липня 2017 року кредитна спілка «Союз-Дніпро» звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений кредитний договір №306/14., за умовами якого останній були надані кредитні кошти у сумі 12580,00 грн., строком на 30 місяців, починаючи з 12 лютого 2014 року по 11 серпня 2016 року, ОСОБА_2 зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору. В якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 перед позивачем з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений договір поруки між позивачем та ОСОБА_3, згідно умов якого відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобовязання по кредитному договору, несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту та відсоткам за його користування, в звязку з чим, станом на 16.07.2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 28353,94 грн., з яких: 9396,15 грн. залишок по кредиту; 18957,79 грн. відсотки за користування кредитом. Тому позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь вказану заборгованість в загальному розмірі 28353,94 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 рокупозовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Союз-Дніпро» заборгованість за кредитним договором №306/14 від 12 лютого 2014 року, а саме: залишок по кредиту 9396,15 грн., проценти за користування кредитом 710,00 грн., неустойку (процент, плата) 1824,78 грн.; стягнуто з відповідачів судовий збір в розмірі 141,77 грн. з кожної, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі кредитна спілка «Союз-Дніпро», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с. 93, 94, 95). Представник позивача надав заяву про слухання справи без його присутності; відповідачі про причини неявки суд не повідомили, із заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення частково скасувати, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 12 лютого 2014 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір №306/14, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у сумі 12580,00 грн. строком на 30 місяців з 12 лютого 2014 року по 11 серпня 2016 року; ОСОБА_2 зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору ( а. с. 4-5).

Відповідно до п. 4.1 вказаного вище кредитного договору №306/14 від 12.02.2014 року, нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом, та нараховується: по перше на залишок заборгованості за кредитом в день отримання грошових коштів (вказаної у п. 1.1 договору); по друге щомісяця, із розрахунку 1,95% на залишок заборгованості за кредитом; тип процентної ставки є фіксованим; при цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику до повного погашення заборгованості за кредитом включно.

За змістом п. 4.4. кредитного договору №306/14 від 12.02.2014 року , сторони дійшли до згоди, що при порушенні позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 цього договору більше ніж на 15 календарних днів, з 16 дня кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із розрахунку 0,5% від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.

Також встановлено, що між кредитною спілкою «Союз-Дніпро», ОСОБА_3 (поручитель) та ОСОБА_2 (позичальник) 12 лютого 2014 року укладено договір поруки №306/14, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання зобовязань, котрі виникають з умов кредитного договору №306/14 від 12.02.2014 року, в повному обсязі цих зобовязань позичальника (а.с. 6).

Згідно п. 2.2 договору поруки №306/14 від 12.02.2014 року, зокрема, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Пунктом 4.1. вказаного вище договору поруки передбачено, що строк дії цього договору з 12.02.2014 року по 11.02.2024 року.

ОСОБА_2 12.02.2014 року отримала суму кредиту в розмірі 12580,00 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру (а.с. 7).

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором №306/14 від 12 лютого 2014 року, станом на 16 липня 2015 року, утворилась заборгованість в загальному розмірі 28353,94 грн., з яких: 9396,15 грн. залишок по кредиту; 18957,79 грн. проценти за користування кредитом (а. с. 3).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши факт укладення вищевказаного кредитного договору, отримання позичальником кредитних коштів та наявність заборгованості у зв»язку з наналежним виконанням позивальником умов кредитного договору, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача тіла кредиту у розмірі 9396,15 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нараховані позивачем проценти за користування кредитними коштами є неустойкою (штрафом, пенею), що нараховується за порушення боржником кредитного зобов'язання.

Так, виходячи із змісту пункту 4.4 кредитного договору, що наведений вище, сторони договору погодили умову за якої відбувається зміна (підвищення) відсоткової ставки за користування кредитом, а саме - у випадку порушення умов договору щодо своєчасної сплати кредитних коштів. Отже, погоджена у письмовій формі умова про зміну розміру процентної ставки за кредитом не є за своєю правовою природою неустойкою (штрафам, пенею) у розумінні ст. 549 ЦК України.

Це також вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №306/14 від 12.02.2014 року, відповідно до якого сума в розмірі 710,00 грн. нарахована як відсотки при своєчасному поверненні кредиту, а сума в розмірі 20170,94 грн. нарахована за період з 16.05.2014 року до 16.07.2015 року, як відсотки при простроченні платежів. При цьому, за період з 16.05.2014 року до 16.07.2015 року нарахування відсотків за ставкою, що передбачена для застосування при своєчасному поверненні кредиту, - не відбувалось (а.с. 3).

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на корись кредитної спілки «Союз-Дніпро» процентів за користування кредитом в сумі 710,0 грн. та ухвалення у цій частині нового судового рішення про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача процентів за користування кредитом у розмірі 18957 грн. 79 коп.

Вказаний розмір процентів за користування кредитом підтверджується представленим позивачем розрахунком на а.с. 3, який є арифметично правильним та відповідає умовам кредитного договору.

Колегія звертає увагу, що кредитний договір чи окремі його умови сторонами справи не оспорюються, відповідач (позичальник) з відповідним позовом до суду не зверталась.

Крім того, ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача неустойки, місцевий суд вийшов за межі позовних вимог; відповідна позовна вимога позивачем не заявлялась, що стверджується змістом позовної заяви.

При зверненні з даним позовом у липні 2015 року строки позовної давності позивачем не порушені.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, належним чином фактичні обставини справи не встановив, що призвело до ухвалення помилкового рішення в частині визначення розміру процентів за користування кредитом та стягнення неустойки, тому у зазначеній частині рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Місцевим судом положення ст. 88 ЦПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, застосовано правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційну скаргу кредитної спілки «Союз-Дніпро» задоволено, на її користь також необхідно стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений при зверненні з апеляційною скаргою в розмірі по 155,95 грн., з кожного (а.с. 80).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Союз-Дніпро» задовольнити.

Заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2017 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на корись кредитної спілки «Союз-Дніпро» процентів за користування кредитом в сумі 710,0 грн., неустойки (процент, плата) в розмірі 1824,78 грн. скасувати та ухвалити у скасованій частині нове судове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на корись кредитної спілки «Союз-Дніпро» за кредитним договором №306/14 від 12.02.2014 року проценти за користування кредитом у розмірі 18957 (вісімнадцять тисяч девятсот пятдесят сім) грн. 79 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь кредитної спілки «Союз-Дніпро» () судові витрати в розмірі по 155 (сто пятдесят пять) грн. 95 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді