АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2719/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції : Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого: судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року

в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаною заявою та просила визнати виконавчий лист, виданий 01.12.2014 р. на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2014 р. у справі № 760/26730/13-ц, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вказаної заяви зазначала, що постановою державного виконавця від 08.04.2015 р. даний виконавчий лист було повернуто стягувачу за відсутністю майна у боржника та з відміткою, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 08.04.2016 р. Разом з тим, 21.09.2017 р. постановою старшого державного виконавця Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Черкасова Є.В. виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа було повторно відкрите. На думку заявника державний виконавець не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 760/26730/13-ц, оскільки річний строк для пред'явлення його до виконання минув, а відтак, вказаний виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про задоволення її заяви та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального процесуального права, за невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, неповного з'ясування обставин справи, що призвело до невірного вирішення даного питання. Звертає увагу суду на те, що стягувачем було пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, що є відповідно до інформаційного листа ВССУ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XIIПрикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала з підстав, наведених в ній.

ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити. Зазначав, що боржниця ухиляється від повернення боргу, не сплатила йому за рішенням суду жодної гривні, на разі він розшукав належне їй майно, на яке може бути звернено стягнення на часткове погашення боргу, про що повідомив державного виконавця.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 суд виходив з того, що вирішення питання про відкриття виконавчого провадження та перевірка строків пред'явлення виконавчого листа до виконання належить до компетенції державного виконавця, дії якого можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до ст. 447 ЦПК України. Окрім того зазначав, що згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду та вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2014 р. було задоволено позов ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 706 000 грн. боргу, 136 161, 27 грн. процентів, 96 722,00 грн. інфляційних втрат, 36 151, 07 грн. річних та 3555, 70 грн. судового збору.

01.12.2014 р. позивачу був виданий виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Солом'янського РУЮ у м. Києві Бердар М.М. від 08.04.2015 р. стягувачу було повернуто виконавчий документ з огляду на відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення, а також встановлену заборону щодо звернення стягнення на майно, надане боржником як забезпечення кредиту в іноземній валюті. У даній постанові було вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 08.04.2016 р.

21.09.2017 р. старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Черкасовим Є.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 760/26730/13-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання не є відповідно до ст. 432 ЦПК України беззаперечною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а є підставою для вирішення питання про наявність правових підстав для відкриття виконавчого провадження або для вирішення питання про наявність правових підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа для виконання.

Окрім того, 05.10.2016 р. набрав чинності ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст.12 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п. 5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_5 звернувся із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 760/26730/23-ц до Солом'янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві після набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р., державний виконавець при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження керувався ст. 12 даного Закону.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 при незгоді з винесенням державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження зверталася в установленому законом порядку зі скаргою на дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження 21.09.2017 р.

За викладених обставин колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений: 13 квітня 2018 року