Справа №635/1643/18
Провадження №2/635/1675/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що з 1981 року її мати - ОСОБА_3 мешкала з ОСОБА_4 Вони вели спільне господарство, опікувались дітьми - нею та її братом, відповідачем по справі, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, сплачували комунальні та інші необхідні платежі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді будинку АДРЕСА_2, яке фактично прийняла її мати - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 мати померла. На теперішній час вона не може оформити спадщину, яка залишилась після смерті матері, оскільки відсутні документи, які б підтверджували прийняття нею спадщини після ОСОБА_4 та не встановлений факт того, що вони мешкали однією сім"єю. Тому просила встановити факт того, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкали більш ніж 5 років, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу та визнати за нею право власності на житловий будинок літер А-1, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 16 квітня 2018 року.

26 березня 2018 року від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність. Позивач у своїй заяві заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі.

26 березня 2018 року від відповідача надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Як вбачається з копії акту, складеного 28 лютого 2018 року комісією у складі депутата Кулиничівської селищної ради ОСОБА_10, мешканців с.Прелесне Харківського району Харківської області - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкали за адресою: АДРЕСА_2, однією сім"єю, як чоловік та жінка з 1981 року. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були однією родиною. Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 поховала його (а.с.13).

Згідно з розпорядженням представника Президента України №915 від 30 листопада 1992 року, ОСОБА_4 у власність адміністрацією Дослідного господарства "Українка" був переданий переселенський будинок АДРЕСА_2 (а.с.14).

Як вбачається з акту від 25.06.1992 року адміністрацією Дослідного господарства "Українка" було передано у власність ОСОБА_4 переселенський будинок АДРЕСА_2, за що ОСОБА_4 було сплачено 2300 карбованців (а.с.16).

Як вбачається з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП "Харківське районне бюро технічної інфентаризації" №24362681 від 05 листопада 2009 року, будинок АДРЕСА_3 був зареєстрований за ОСОБА_4 (а.с.15).

Згідно з актом, складеним 30 жовтня 1983 року ОСОБА_4, який за переселенським квитком НОМЕР_3, прибув з с.Славське Львівської області до с.Фрунзе Харківського району Харківської області, був виділений будинок АДРЕСА_2 (а.с.18).

Як вбачається з довідки №1435, виданої 11 серпня 1992 року виконкомом Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, за ОСОБА_4 закріплено земельну ділянку АДРЕСА_2 (а.с.17).

Як вбачаться з копії квитанції на прийом податкових платежів серії РА №119484 від 15 січня 2010 року ОСОБА_4 було сплачено податок на земелю за земельну ділянку АДРЕСА_2 у розмірі 167 грн.40 коп. (а.с.17).

Як вбачається з копії будинкової книги на будинок АДРЕСА_2 в зазначеному будинку з травня 1989 року зареєстрований ОСОБА_4, з серпня 1992 року - ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.32).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно мешкала разом з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім"єю, як чоловік та жінка більш ніж п"ять років до смерть ОСОБА_4

Стосовно вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом суд приходить до наступного.

Як вбачається з технічного паспорта на будинок АДРЕСА_2, він зареєстрований на ОСОБА_4 і складається з: житлового будинку літер А1-1, прибудови літер А-1, тамбура літер а, альтанки літер Б, льоху літер В, сараїв літер Г,Д, вбиральні літер Е, навісу літер Ж, місцевої очисної споруди літер к1, огорожі №1-2 (а.с.19-27).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 08 червня 2012 року Кулинічівською селищною радою Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Як вбачається з копії спадкової справи №540/2012, відкритої після смерті ОСОБА_4 в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулась з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину (а.с.47-52).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 23 червня 2017 року виконкомом Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Як вбачається з копії спадкової справи №1012/2017, відкритої після смерті ОСОБА_3 в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області, ОСОБА_9 05 грудня 2017 року звернулась з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 (а.с.53-57).

У той же час, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 10 березня 2018 року, ОСОБА_9 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв"язку з неподанням правоустановлюючих документів на будинок АДРЕСА_2 (а.с.29).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину у виді будинку АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, звернувшись до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами. Також в судовому засіданні підтверджено, що позивач фактично прийняла спадищну у виді житлового будинку літер А-1, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, звернувшись до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7-11, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкала разом з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, більш ніж п"ять років.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок літер А-1 загальною площею 75,5 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судові витрати залишити за позивачем.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 19 квітня 2018 року.

Суддя Н.Л.Панас