05.04.2018 227/1007/18
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05квітня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши заяву Комунального підприємства «Добро» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення з ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Добро» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення з ОСОБА_1 за період з 01 листопада 2016 року по 01 лютого 2018 року в сумі 4266,11 грн.

Дослідивши зміст заяви про видачу судового наказу та долучені до неї матеріали, суд дійшов висновку, що заявнику у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання; до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, вона містить неповну адресу місця проживанняборжника, а саме: в заяві не зазначено індексу і області місця проживання ОСОБА_1

Заяву про видачу судового наказу підписано директором КП «Добро» Добропільської міської ради ОСОБА_2, проте документу, який підтверджує його повноваження, до матеріалів справи не долучено.

У пункті 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року розяснено, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлену до стягнення заборгованість можна вважати лише частково такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі, оскільки заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення за період з 01 листопада 2016 року по 01 лютого 2018 року в сумі 4266,11 грн., проте до заяви про видачу судового наказу долучено копію договору про надання позивачем послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1, який укладено 25 вересня 2017 року. Договору про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між стягувачем та боржником, за період з 01 листопада 2016 року по 24 вересня 2017 року, суду не надано.

Таким чином, вимоги про видачу судового наказу є необґрунтованими, оскільки основною підставою, що дає змогу розглядати аналогічні справи у наказному провадженні, є наявність належним чином укладеного і підписаного сторонами письмового договору.

Крім того, згідно звірки боргу станом на 01 лютого 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2, вже існувала заборгованість у розмірі 314 21 грн., тобто із заяви і поданих документів про стягнення суми заборгованості за надання послуг з централізованого опалення з ОСОБА_1 вбачається спір про право.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із заяви і поданих документів про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення вбачається спір про право, який розглядається в порядку позовного провадження. Заява представником КП «Добро» подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст.160-166, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Добро» у видачі судового наказу про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення з ОСОБА_1.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складення у порядку, передбаченому ст.ст. 351-355 ЦПК України.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_3