Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/576/18
Провадження № 2/674/419/18
УХВАЛА

17 квітня 2018 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючої-судді ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК Уккаїни, клопотання представника позивача ОСОБА_2 ощадної кредитної спілки про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2018 року року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 ощадної кредитної спілки до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 68594,24 грн.).

Разом із позовною заявою представником позивача до суду подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, всі грошові кошти, наявні на рахунках в банках в ОСОБА_3 в межах заявлених вимог, оскільки боржник тривалий час не сплачує та може передати у власність інших осіб своє нерухоме або рухоме майно , а також приховувати власні грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1ст. 151 ЦПК України).

Однак, представником позивача не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві; не зазначено чи є види забезпечення позову співмірними із заявленими вимогами; не наведено достатнього обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Крім цього, представником позивачки не конкретизовано, на яке саме рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу на праві приватної власності, він просить накласти арешт; не надано відомостей про належність відповідачу будь-якого рухомого та нерухомого майна, його місцезнаходження та вартість; не зазначено банківські рахунки на яких можуть знаходитися кошти боржника; не надано будь-яких доказів, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову вживаються судом винятково за заявою учасника (ч. 1 ст. 149 ЦПК України), виходячи з закріпленого ст. 13 того ж Кодексу принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази щодо наявності у відповідача майна, на яке може бути накладений арешт, та його місцезнаходження.

Таким чином, судом не вбачається підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149, 150,260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Представнику позивача ОСОБА_2 ощадної кредитної спілки в заяві про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В.М. Артемчук