Справа № 2-4266/11
Провадження № 4-с/500/11/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Швець В.М.,

при секретарі Кузьменко О.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Волкогонова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ДВС). Свою скаргу ОСОБА_2 мотивував тим, що 24 лютого 2018 року поштою він отримав письмову вимогу державного виконавця Волкогонова О.О., до якої були додані три постанови від 19 лютого 2018 року: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю,пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Також в вимозі було вказано, що ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення та повинен з'явитись до виконавця 28 лютого 2018 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 прибув до ДВС і тільки тоді державний виконавець Волкогонов О.О. повідомив його про те, що 2 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2-4266/11 від 15 березня 2012 року на підставі Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі по 300грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 вересня 2011 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до 15 липня 2020 року та 15 липня 2022 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.10.2013 року заявнику ОСОБА_2 не була надіслана рекомендованим листом з повідомлення про вручення, він її взагалі не отримував, про те, що відкрито виконавче провадження своєчасно ніхто його не повідомляв. ОСОБА_2 вказав, що після ухвалення Рішення Ізмаїльським міськрайонним судом про стягнення з нього аліментів, він з колишньою дружиною ОСОБА_3 домовились, що він офіційно аліменти сплачувати не буде, а буде, по можливості, допомагати дітям матеріально. ОСОБА_2 вважає, що він не ухилявся та не ухиляєтьсь від сплати аліментів на утримання своїх дітей, тому вважає винесення постанов про встановлення тимчасових обмежень його прав незаконними та такими, що грубо порушують його права. Також вказав, що з 2 жовтня 2013 року до 28 лютого 2018 року державний виконавець Волкогонов О.О. не повідомив про відкриття виконавчого провадження, до ДВС не викликав з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, права та обов'язки не розяснив, в 2015-2016 ріці жодного документу по виконавчому провадженню №40051537 не склав. Тому просить визнати дії державного виконавця Волкогонова О.О. щодо винесення 3 постанов від 19 лютого 2018 року протиправними, скасувати ці постанови та визнати бездіяльність державного виконавця Волкогонова О.О. визнати протиправною. В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала.

Представник відповідача ДВС в судовому засіданні із скаргою не погодився, пояснив, що вважає всі дії ДВС законними.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою,якщо вважають, що рішенням, діями та бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права та свободи. Згідно ст.448 ЦПК України скарга подається до суду ,який розглядав справу, як суд першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що 2 жовтня 2013 року ДВС відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №2-4266/11 від 15 березня 2012 року на підставі Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 7 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі по 300грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 вересня 2011 року до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ст.7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та Законами України. Згідно ч.1 п.1, п.2, п.14, ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанови про відкриття виконавчого провадження , про повернення виконавчого документу стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомлення про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В супереч вищевказаним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження від 2 жовтня 2013 року ОСОБА_2 не була надіслана рекомендованим листом з повідомлення про вручення, він її взагалі не отримував, про те, що відкрито виконавче провадження ОСОБА_2 своєчасно ніхто не повідомляв, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, оглянутими під час судового засідання, згідно до яких державний виконавець надіслав лист-виклик до ОСОБА_2 лише 19 лютого 2018 року. Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державни й виконавець не викликав для проведення виконавчих дій та не розяснив права та обовязки боржника по виконавчому провадженню ОСОБА_2, а також в період 2015-2016 років державний виконавець не зробив жодної виконавчої дії по виконавчому провадженню.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги щодо визнання неправомірной бездіяльності державного виконавця, що виразилась в тому, що в період з 2 жовтня 2013 року по 19 лютого 2018 року він не повідомив про відкриття виконавчого провадження, не викликав для проведення виконавчих дій та не розяснив права та обовязки боржника по виконавчому провадженню ОСОБА_2, в період 2015-2016 років не зробив жодної виконавчої дії по виконавчому провадженню, підлягають задоволенню.

Що стосується оскаржених постанов від 19 лютого 2018 року, то суд враховує наступне.

Згідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-4266/11 від 7 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів набрало законної чинності, а тому підлягає обовязковому виконанню. Згідно до матеріалів виконавчого провадження, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає станом на 19 лютого 2018 року 46185грн. 80коп. Відповідно до ч.ч.9,12 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, державний виконавець виніс постанови від 19 лютого 2018 року правомірно та на підставі закону, а тому вимоги скаржника ОСОБА_2 в частині визнання цих дій неправомірними та скасування оскаржених постанов задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259-261,450,451, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, що виразилася в тому, що в період з 2 жовтня 2013 року по 19 лютого 2018 року не повідомив про відкриття виконавчого провадження, не викликав для проведення виконавчих дій та не розяснив права та обовязки боржника по виконавчому провадженню № 40051537 ОСОБА_2; в період 2015-2016 років не зробив жодної виконавчої дії по виконавчому провадженню № 40051537.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця в інший частині відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 2 квітня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_5