АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 року м. Одеса

справа № 522/22254/17

провадження № 22-ц/785/1291/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Сєвєрової Є.С., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко»,

представник відповідача ОСОБА_2,

третя особа: ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року про відкриття провадження у цивільній справі у складі судді Кравчук Т.С.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просила визнати частково недійсним договір про відступлення публічним акціонерним товариством акціонерного банку «Порто-Франко» (далі ПАТ АБ «Порто-Франко», банк) товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») права вимоги за укладеними:

- 03 липня 2013 року між банком та нею (ОСОБА_1О.) кредитним договором №489/1-13;

- 30 липня 2013 року між банком і ОСОБА_3 договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1923 (а.с.1-6, 12-17).

Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року відкрито провадження в справі (а.с.35).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить зазначену ухвалу скасувати з підстав недотримання судом правил підсудності.

Неправильність ухвали мотивовано порушенням норм процесуального права (а.с.40-42, 45-47, 50-52).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі (а.с.64-65).

Відповідно до положень пункту 9 частини 1 Перехідних положень до Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 3 жовтня 2017 року №2147-VШ, що набрав чинності з 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та третя особа ОСОБА_3в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що згідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність (а.с. 77 - 81).

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ АБ «Порто-Франко», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ПАТ АБ «Порто-Франко», третя особа: ОСОБА_3 про визнання правочину недійснимзареєстрована в суді 27 листопада 2017 року (а.с.1).

Постановляючи 12 грудня 2017 року ухвалу про відкриття провадження у справі, суддя першої інстанції керувався ст.122 ЦПК України 2004 року, процесуальні норми якого діяли на період постановлення судом зазначеної ухвали, та виходив з того, що справа підсудна Приморському районному суду м.Одеси.

Проте з таким висновком судді погодитись не можна.

Так, за загальним правилом ч. 1 ст. 109 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017р.) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Разом з тим, частиною 1 ст. 114 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017р.) встановлено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

У п.п.41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України). За положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До виключної підсудності належать зокрема позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна тощо.

Виключна підсудність є особливим видом підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при предявленні позову норм інших видів територіальної підсудності загальної (ст.109 ЦПК України), альтернативної (ст.110 ЦПК України) і підсудності, повязаних між собою вимог (ч.1 ст.113 ЦПК України).

Наявність норм про виключну підсудність пояснюється особливостями справ, на які вони поширюються, і направлені на дотримання права особи на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, на створення сторонам рівних і найбільш сприятливих умов при розгляді справи і виконанні рішення.

ОСОБА_1 предявлено вимоги про визнання частково недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Відповідно до п 1.2. Іпотечного договору від 30 липня 2013 року, укладеного між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_3, предметом іпотеки є земельна ділянка, яка розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.Фонтанка, вулиця Центральна, земельна ділянка 1б та житловий будинок під № 1б по вул.Центральна в с.Фонтанка, Комінтернівського району, Одеської області (а.с.26-34).

Згідно адміністративно-територіального поділу Одеської області зазначений предмет іпотеки знаходиться на території Комінтернівського районного суду Одеської області.

Таким чином, з огляду на місцезнаходження майна, виходячи з положень частини 1 статті 114 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017), справа підсудна Комінтернівському районному суду Одеської області.

Відкриваючи 12 грудня 2017 року провадження у справі, суддя на зазначене уваги не звернув та відкрив провадження у справі з порушенням правил підсудності.

За правилами, передбаченими п. 7 ч. 1 ст. 374, ст. 380 ЦПК України ( в редакції після 15.12.2017), суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

На підставі викладеного, колегія судів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі підлягає скасуванню, а справа направленню на розгляд за встановленою підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 374,380,381-384 ЦПК України (ред. з 15.12.2017), апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі скасувати.

Направити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко», третя особа: ОСОБА_3, про визнання правочину недійсним на розгляд доКомінтернівського районного суду Одеської області за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5