ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1939/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"22" березня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Шклянки М.П.,
за участю секретаря Галян Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 27.06.2006 року було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі, згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Надання кредиту здійснюється окремими частинами в межах максимального ліміту в розмірі 600 000,000 Євро з кінцевим терміном завантаження максимального ліміту заборгованості до 01.05.2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,25% річних, а також комісій, в розмірі та порядку, визначених договором.
17.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до вказаного вище договору, відповідно до якого текст договору було викладено в новій редакції.
Позивач свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу.
Однак відповідач, у порушення умов договору, свої обов"язки за договором не виконав, внаслідок чого в нього існує заборгованість перед позивачем.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 811 501,14 Євро, яка складалася з заборгованості за кредитом - 551 014,88 євро та заборгованості за відсотками - 260 486,26 євро.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов"язань за договором станом на 05.07.2017 року у нього залишається заборгованість перед позивачем за відсотками в розмірі 120 540, 53 євро.
Тому позивач просив суд стягнути з відповідача за договором кредиту №380/882/06-Пі від 27.06.2006 року заборгованість в розмірі 120 540, 53 євро та судові витрати в розмірі 53 900 грн.
04.09.2017 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва було відкрито провадження за вказаною позовною заявою.
18.12.2017 року Дарницьким районним судом м. Києва частково задоволено заяву представинка позивача про забезпечення позову та накладено арешт на будинок АДРЕСА_1, Київська область, який належить на праві власності ОСОБА_2
У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що ПАТ «Укрсоцбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка про час та місце розгляду справи та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, які були отримані останнім, про що свідчать поштові повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а. с. 41, 49).
У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, неподання до суду пояснень чи заперечень щодо позовних вимог, наявність у відповідача кількох представників згідно поданих довіреностей (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8.), які також не скористалися надами їм правами щодо звернення до суду із запереченнями в разі невизнання позовних вимог, а лише подавали заяви про відкладення розгляду справи, що судом розцінюється як затягування розгляду справи, тому суд вважає за можливе слухати справу у їхню відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 27.06.2006 року було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі, згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Надання кредиту здійснюється окремими частинами в межах максимального ліміту в розмірі 600 000,000 Євро з кінцевим терміном завантаження максимального ліміту заборгованості до 01.05.2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,25% річних, а також комісій, в розмірі та порядку, визначених договором.
17.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до вказаного вище договору, відповідно до якого текст договору було викладено в новій редакції.
Позивач свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу.
Однак відповідач, у порушення умов договору, свої обов"язки за договором не виконав, внаслідок чого в нього існує заборгованість перед позивачем.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 811 501,14 Євро, яка складалася з заборгованості за кредитом - 551 014,88 євро та заборгованості за відсотками - 260 486,26 євро.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно із розрахунком, за період з 18.06.2012 року по 05.07.2017 року заборгованість відповідача за договором становить: 551 014,88 Євро - заборгованості за кредитом, 381 026,79 євро - заборгованості за відсотками, а також 256 900,60 Євро пені.
Однак, враховуючи той факт, що рішенням суду з стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 551 014,88 Євро заборгованості за кредитом та 260 486,26 Євро заборгованості за відсотками, тому суд вважає цілком обгрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 залишку заборгованості по відсотками в розмірі 120 540,53 Євро ( 381 026,79 - 260 486,26 = 120 540,53).
Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.
Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).
Статтею 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).
Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/882/06-Пі від 27.06.2006 року належним чином не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 120 540, 53 Євро, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 53 900,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 192, 526, 533, 553, 554, 610, 612, 1054 ЦК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем, або в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - відповідачем, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: