1Справа № 335/1189/18 2/335/987/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А.,позивача ОСОБА_1,представника позивача ОСОБА_2,представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, мотивуючи свої вимоги, що він з 1997 року перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго», однак з березня 2017 року не отримує заробітну плату. Відповідач відмовляється виплатити заборгованість із заробітної плати з посиланням на відсутність коштів для виплати заробітної плати. З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 116 702, 17 грн.

Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив, що станом на 16.02.2018р. ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться в складному фінансовому становищі.

Відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» розмір заборгованості із заробітної плати Позивача за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року становить 116702,17 грн.

У зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім того, представник відповідача вважає, що підготовка позовної заяви про стягнення заробітної плати не є складною (адвокатом підготовлено типову позовну заяву, яку подано у понад 10 аналогічних справах), та виходячи із суми позовних вимог, просить зменшити орієнтовний розрахунок витрат на послуги адвоката по зазначеній справі.

У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» у судовому засіданні позов не визнав, пославшись на мотиви, зазначені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що позивач прийнятий на роботу ПАТ «Запоріжжяобленерго» (наказ №3860-к від 02.12.2010 року), 28.02.2010 р. звільнений за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником законодавства про працю за ч.3 ст.38 КЗпП України.

Відповідно до наданої відповідачем до суду довідки про не виплачену заробітну плату, протягом серпня 2017 року - січня 2018 року позивач не отримує у строки визначені ст. 115 КЗпП України заробітну плату.

Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Таким чином відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі.

Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню суд враховує зазначене.

Згідно довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» наданої відповідачем на виконання ухвали про витребування доказів, станом на 02.04.2018 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період серпень 2017- лютий 2018 року складає 116 702,17 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню підлягає нарахована, але фактично не виплачена заробітна плата у розмірі 116 702,17 грн.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобов'язань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними.

Вирішуючи вимогу відповідача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2400,00 грн., суд виходить з такого.

У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, угодою про надання правової допомоги від 27 листопада 2017 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 2400 грн. від 28.02.2018 року та Актом прийняття-передачі наданої правничої допомоги від 28.02.2018 року. Також участь адвоката ОСОБА_2 у судовому засіданні підтверджується, зокрема протоколом судового засідання. Однак, як зазначила адвокат ОСОБА_2 у позові, позивач поніс витрати за складання та відправку адвокатського запиту 300 грн., складання заяви про забезпечення доказів 350 грн., подання клопотань 150 грн., однак матеріалами справи не доведені витрати за виконання саме цих послуг адвоката. Інші послуги адвоката суд вважає виправданими, та підлягаючими задоволенню.

За змістом ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що витрати, понесені позивачем, пов'язані з розглядом справи; розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та задоволення позову та вважає за необхідно задовольнити вимоги позивача, стягнувши з відповідача на його користь 1600,00 грн. витрати на правничу допомогу.

На підставі п.1.ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати,- задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 116 702,17 грн. (сто шістнадцять тисяч сімсот дві гривні 17 копійок) без відрахування прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів, і витрати на правову допомогу у розмірі 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя Н.І.Рибалко