ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 393/494/17

провадження № 22-ц/781/268/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Єгорової С.М., Дуковського О.Л.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області в складі судді Мохонька К.М. від 20 листопада 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа - Верблюзька сільська рада Новгородківського району Кіровоградської області, -

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про оголошення фізичної особи померлою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зник після того як таємно забрав у своєї співмешканки ОСОБА_3 гроші. Вказала, що в той же день по даному факту ОСОБА_3 звернулася в Новгородківський районний відділ внутрішніх справ із заявою про його зникнення. Протягом чотирьох років про місце перебування її сина їй нічого не відомо. Посилаючись на ці обставини, просила оголосити ОСОБА_2 померлим.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити. Зокрема вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що 16 вересня 2013 року в с. Верблюжку приїздили працівники міліції з метою з'ясування місця знаходження ОСОБА_2, проте факт звернення ними було приховано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено:для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Як убачається з повідомлення Новгородківського ВП Долинського ВП ГУНП в області від 06.11.2017 року, ОСОБА_3 із заявою про зникнення безвісти ОСОБА_2 не зверталася, у Навгородківському відділенні поліції ОСОБА_2, як особа, що знаходиться в розшуку не значиться /а.с.38/.

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 не надано доказів про відсутність ОСОБА_2 у місці його постійного проживання та про відсутність відомостей про місце його перебування протягом трьох років.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дав належної оцінки показанням свідків не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова виготовлена 03.04.2018 року.

Головуючий:

Судді: