АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1358/17Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/264/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2018 року м. Тернопіль
Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

участю секретаря Танцюри О.В.

апелянта ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 601/1358/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду від 29 грудня 2017 року (ухваленого суддею Варневич Л.Б.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів посилаючись на те ,що відповідач з 8 квітня 2015 року не сплачує аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначила, що рішенням Кременецького районного суду від 1 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 3.11.2016 року, встановлено батьківство відповідача відносно її дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і вирішено стягувати з нього аліменти на її утримання щомісячно у розмірі ? частини із усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку, складеного першим відділом ДВС м. Луцьк, станом на 1 квітня 2017 року заборгованість за аліментами становила 71932 грн 67 коп., тому відповідно до статті 196 СК України відповідач повинен сплатити їй пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 71932 грн. 67 коп.

В ході судового розгляду позивач уточнила вимоги і просила стягнути в її користь 22543 грн.04 коп. пені за період з квітня 2015 року по січень 2017 року.

Рішенням Кременецького районного суду від 29 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків су- ду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права. Свої вимоги обґрунтовувала тим,що платник аліментів звільняється від відповідальності за несплату ( несвоєчасну сплату) аліментів у разі , якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Апеляційне оскарження рішення на її думку не є такою причиною в розумінні статті 196 СК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що у серпні 2016 року Кременецький районний суд видав виконавчий лист про стягнення аліментів до набрання рішенням суду законної сили, за відсутності у ньому вказівки про його негайне виконання в межах платежу за один місяць. На підставі вказаного виконавчого листа стягнуто аліменти лише у листопаді 2016 року і виконавчий лист повернуто суду у грудні. У січні 2017 року суд видав їй новий виконавчий лист, який вона одразу ж пред`явила до виконання і з лютого місяця проводиться стягнення аліментів.

Представник ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнала, вважає рішення суду законним, пояснила, що відповідач працює, тому стягнення аліментів проводить бухгалтерія за місцем роботи з часу пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вважає, що вини відповідача у виникненні заборгованості немає.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду від 1 серпня 2016 року встановлено батьківство ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої ОСОБА_1 та вирішено стягувати з нього аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, а також 1/5 частину заробітку на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку. ОСОБА_3 оскаржував зазначене рішення і ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 3 листопада 2016 року в задоволенні його апеляційної скарги відмовлено, рішення місцевого суду залишено без змін. На підставі рішення суду відповідач повинен сплачувати аліменти з 8 квітня 2015 року.

Відповідач працює лікарем-ортопедом-травматологом у військовій частині НОМЕР_1 і стягнення аліментів проводиться бухгалтерією за місцем його роботи з листопада 2016 року. З його заробітку проводиться стягнення аліментів за поточні місяці та погашення заборгованості по аліментах, яка утворилась за період з 8 квітня 2015 року за час розгляду справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення пені, оскільки відповідач не ухилявся від сплати аліментів, а існуюча заборгованість виникла у зв`язку з розглядом справи про встановлення батьківства і стягнення аліментів.

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вказано, що передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 ) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Встановивши, що рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили 3 листопада 2016 року, вірним є висновок суду про те, що з цієї дати відповідач може нести відповідальність за просрочення сплати аліментів у разі наявності його вини.

Доводи апелянта про те, що відповідач повинен нести таку відповідальність з дати звернення з позовом в суд та присудження аліментів, тобто з 8 квітня 2015 року не заслуговують уваги суду, оскільки за приписами ст. 196 СК України відповідальність у вигляді пені настає у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів після ухвалення судом рішення про їх стягнення.

З довідки про заробітну плату ОСОБА_3 за 2015-2017 роки вбачається, що утримання аліментів мало місце у листопаді 2016 року, та в подальшому щомісячно з лютого 2017 року, тобто у грудні 2016 та січні 2017 року утримання аліментів не здійснювалося (а.с. 44).

Апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду про відсутність вини ОСОБА_3 в несплаті аліментів у вказаних місяцях, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач, знаючи про свій обов`язок по утриманню дочки, встановлений судовим рішенням, та про те, що утримання аліментів з його заробітку у грудні 2016 та січні 2017 року не проводилось за відсутності будь-яких домовленостей з позивачкою, не виконував його.

За вказаних обставин, відсутність виконавчого листа не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним свого батьківського обов`язку по утриманню дитини.

Згідно довідки, виданої Першим відділом ДВС м.Луцьк ОСОБА_3 , з урахуванням отриманої ним заробітної плати та пенсії, повинен був сплатити аліменти в грудні 2016 року у сумі 3 494,64 грн та у січні 2017 року 3 181,23 грн (а.с. 66-77), тому стягненню за просрочення сплати аліментів у вказаних місяцях підлягає пеня у розмірі 1 083,34 грн та 986, 18 грн (3 494,64*1%*31 дн. та 3 181,23*1%*31дн).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду в частині відмови у стягненні пені за просрочення сплати аліментів у грудні 2016 року та січні 2017 року слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача 2 069,52 грн пені.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в користь держави в сумі 1 057 грн.(1762*0,4*150%)

Твердження апелянта про те, що відповідач не погашає заборгованість по аліментах, яка утворилась з 8 квітня 2015 року, не відповідають дійсності, оскільки з лютого 2017 року із заробітної плати відповідача щомісячно проводяться утримання аліментів та погашення існуючої заборгованості у розмірі 70% від заробітку згідно з положеннями ст. 70 ЗУ Про виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду від 29 грудня 2017 року в частині відмови у стягненні пені за грудень 2016 року та січень 2017 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_2 ) 2 069,52 грн пені за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 ) 1 057 грн судового збору в користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення буде складено 2 квітня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська