Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №329/467/17 Головуючий у 1 інстанції Пода Н.М.
Провадження № 22-ц/778/946/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В позові зазначало, що 10.12.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 07/І/37-К, відповідно до якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 68 600,00 грн. на поточні потреби зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 09.12.2017р. Загальними зборами Акціонерів 09.03.2010р. прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариств та зміну найменування на ПАТ «Укрсоцбанк».

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами 10.12.2007р. укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано належний відповідачу на праві власності житловий будинок загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В результаті неналежного виконання відповідачем кредитних зобов'язань станом на 16.03.2017р. утворилась заборгованість у розмірі 226603,59 грн., яка складається з: 62737,48 грн. - заборгованості за кредитом, 104197,87 грн. - заборгованості за відсотками, 10004,81 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 31774,65 грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків, 4284,88 грн. - розміру інфляційних витрат за кредитом, 13603,90 грн. - розміру інфліційних витрат за відсотками.

Посилаючись на викладене, просило суд в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 07/І/37-К від 10.12.2007р., яка станом на 16.03.2017р. становить 226603,59 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3399,05 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості станом на 16.03.2017р., за кредитним договором № 07/І/37-К від 10.12.2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, в розмірі 226 603,59 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,2790 га, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 66,2 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого Чернігівською державною нотаріальною конторою 24 лютого 2004р. за реєстровим №73, зареєстрованого в Пологівському державному комунальному підприємстві «Імпульс» в книзі 1, номер запису 17, реєстраційний номер 4547191 відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Пологівським державним комунальним підприємством «Імпульс» 26.02.2004р. за №2934361, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки за ціною, не меншою ніж 237604 грн.

Судовий збір на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 3399,05 грн. компенсовано за рахунок держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не встановлений пріоритет та розмір інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Посилається на порушення судом норм матеріального права у зв'язку з тим, що умови кредитного договору порушують права позичальника, ставлячи його у невигідне положення, вказує на подвійність стягнення, відсутність ціни іпотеки.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, твердження скаржника є безпідставними та незаконними. Скаржником не наведено жодного доводу в спростування висновків суду першої інстанції. Обставини, зазначені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому рішення суду переглядається в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 10.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 07/І/37-К, відповідно до якого останній отримав кредит на поточні потреби в сумі 68 600,00 грн. зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 09.12. 2017 року. Відповідно до додаткових угод №1 внесено зміни до вищевказаного кредитного договору, про встановлення процентної ставки з 01.08.2008р. - 21% річних, з 20.10.2008р. на рівні 15%.

Банк виконав умови вказаного кредитного договору, ОСОБА_3 отримав передбачені договором кошти в сумі 68 600,00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, 10 грудня 2007 року укладено іпотечний договір, із внесеними до нього змінами №1 до іпотечного договору від 15.06.2009р., предметом якого є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці Чернігівської селищної ради Запорізької області, 2709кв.м. (а.с.10-13).

Вищевказаний житловий будинок зазначений: в плані літерою «А», один саманний загальною площею 66,2 кв.м., в тому числі житловою площею 21,9 кв.м., із побутовими та господарчими будівлями та спорудами, зазначеними в плані: гараж шлаколитий - літерою «Г», сарай шлакоблочний - літерою «С», гараж блочний - літерою «Н», сарай блочний - літерою «З», вбиральня цегляна - літерою «У», літній душ цегляний - літерою «Л», колодязь камінний літерою «К», паркан - №1, ворота металеві - №2.

Зазначений житловий будинок належить відповідачу, ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого Чернігівською державною нотаріальною конторою 24 лютого 2004р. за реєстровим №73, зареєстрованого в Пологівському державному комунальному підприємстві «Імпульс» в книзі 1, номер запису 17, реєстраційний номер 4547191 відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Пологівським державним комунальним підприємством «Імпульс» 26.02.2004р. за №2934361. Вартість предмета іпотеки на час укладення договору іпотеки визначена сторонами - 85 850грн.

Із копії особистого рахунку позичальника вбачається, що останній допускався порушень графіку погашення кредиту, має прострочену заборгованість станом на 16.03.2017р. в розмірі 226603,59 грн.: 62737,48 грн. - заборгованість за кредитом, 104197,87 грн. - заборгованість за відсотками, 10004,81 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 31774,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 4284,88 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом, 13603,90 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на час ухвалення рішення, основне зобов'язання боржником не виконане, в апеляційній скарзі скаржником зазначене не спростовано.

Відповідно до копії рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 11.11.2015 по справі №329/736/15-ц задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 07/І/37-К від 10.12.2007р. станом на 22.12.2014р. в сумі 170 620, 54 грн. (а.с.47).

Матеріали справи не містять доказів про виконання рішення.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 2.4.3, 4.1 іпотечного договору від 10 грудня 2007 р. у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.5 вказаного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

4.5.1. на підставі рішення суду; або

4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

4.5.4. шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або

4.5.5. шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотеко держателем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Згідно п.4.6. іпотечного договору у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета застави здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме:

4.6.1. шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»;

4.6.2 або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується судова колегія, що у зв'язку із невиконанням умов договору кредиту, Банком 23.04.2017р. надіслано відповідачу вимогу про сплату у 30-денний строк заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом та нарахованої неустойки, а у разі невиконання вимоги, добровільно звільнити житловий будинок, який є предметом іпотеки та знятися з реєстраційного обліку із зазначеного житла.

У зазначений термін відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 23 грудня 2015 року № 6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої статті 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до вимог ч.6 ст.38, ст.39 Закону України Про іпотеку, оціночна вартість предмета іпотеки указана в договорі іпотеки при його укладенні, не може бути початковою ціною продажу предмету іпотеки.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно звіту №ВА-171003-002 від 03.10.2017р., виконаного ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» про незалежну оцінку вартості предмета застави ринкова вартість жилого будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною побутових та господарських будівель та споруд, загальною площею 66,2 кв.м, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2790 га по АДРЕСА_1 складає 237 604 грн. ( ринкова вартість жилого будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною побутових та господарських будівель та споруд, загальною площею 66,2 кв.м - 205 286 грн., земельної ділянки загальною площею 0,2790 га - 32 318 грн.).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: