Апеляційне провадження № 22-ц/796/1826/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/15553/15

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_4

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна»,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_6

на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва ухваленого 29 жовтня 2015 року суддею Вовк Є.І. в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва (дата і час складення повного тексту заочного рішення невідомий)

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та до ПрАТ "СК"Україна" про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.02.2015 року близько 20-00 год. в м. Києві по вул.Тимошенка, 29 сталася ДТП за участю його автомобіля НОМЕР_1, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_5 В результаті вказаної ДТП його автомобіль будо пошкоджено, а йому завдано матеріальну шкоду. За постановою Оболонського районного суду м.Києва від 03 квітня 2015 року винним в скоєні ДТП визнано ОСОБА_5.

Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність його (позивача) була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.

Згідно з висновком авто-товарознавчого дослідження розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП автомобілю НОМЕР_1 становить 22 439 грн. 26 коп. Проте відповідачем ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» в порушення вимог діючого законодавства страхове відшкодування,після отримання повідомлення про ДТП, йому не було виплачено. Також не була відшкодована шкода за втрату товарної вартості автомобіля і відповідачем ОСОБА_5

З посиланням на зазначені обставини позивач просив стягнути на його користь з ПрАТ СК"Україна" невиплаченого страхового відшкодування в сумі 11 219,63 грн.та 500 грн. витрат за проведення товарознавчого дослідження,а з ОСОБА_511 219,63 грн. вартості товарної втрати.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму матеріального збитку в розмірі 22 439 грн. 26 коп, 500 грн. витрат на проведення дослідження.

В задоволенні вимог до ПАТ «СК «Україна» відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6, дружина ОСОБА_5,яка не була залучена та не брала участі в розгляді справи, подала апеляційну скаргу, та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що судом першої інстанції було помилково стягнуто з ОСОБА_5 матеріальну шкоду, адже в позовних вимогах було заявлено про стягнення з ОСОБА_5 лише 11 219 грн. 63 коп., оскільки інші вимоги заявлялися виключно до відповідача - ПАТ «СК «Україна».

Також звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки доказам поданим на підтвердження завданого розміру збитків, оскільки звіт № 140, наданий ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», який визначив розмір збитків пошкодженого автомобіля «Шевролет», одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Вважає, що рішенням суду порушуються її права та законні інтереси,оскільки з відповідачем ОСОБА_5 вони мають спільний бюджет,побут та спільне майно.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 проти апеляційної скарги не заперечував та доводи апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити апеляційну скаргу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6, позивач ОСОБА_4 та відповідач ПрАТ СК "Україна" про час та місце розгляду справи повідомлялись за законом належно,проте в судове засідання не з'явилися, заяв про відкладення справи та про причини неяки не подавали. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень пунктів 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно постанови Оболонського районного суду м.Києва від 3 квітня 2015 року, 24 лютого 2015 року, з вини ОСОБА_5, між транспортними засобами позивача та відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода (а.с.6).

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. За правилом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження №140, проведеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» 10 березня 2015 року розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля становить 22 439 грн. 26 коп.

За виконання зазначеного дослідження позивачем сплачено 500 грн., згідно звіту з додатками копії квитанції ( а.с.12-26,30).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково та стягуючи матеріальну шкоду лише з винної особи - відповідача ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що на вимогу закону позивачем не надано доказів того що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на час скоєння ним ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Україна». При цьому судом встановлено, згідно з витягом з сайту бази МТСБУ https://cbd.mtibu.kiev.ua. станом на 24.02.2015 року номерний знак НОМЕР_3 рахується за автомобілем «Mazda 3».

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи позивача, надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини.

Рішення суду ґрунтується на матеріалам справи, встановлених обставинах та відповідає вимогам закону з огляду на що є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги стосовно того,що суд вийшов за межі позовних вимог та стягнув шкоду лише з ОСОБА_5 не впивають на правильність висновків суду, з огляду на таке.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин,права потерпілого відповідно до ст.1192 ЦК та з огляду на те,що на час ухвалення заочного рішення у суду першої інстанції не було підтвердження факту страхування цивільно-правої відповідальності відповідача ОСОБА_5, суд першої інстанції підставно поклав матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну позивачу внаслідок ДТП судом саме на винну особу - ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_4 погодився з таким рішенням суду та не оскаржив його.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що звіт ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» про оцінку пошкодженого автомобіля позивача отримано з порушенням порядку, ці доводи в спосіб встановлений законом, ОСОБА_6 не підтверджені і висновки товарознавчого дослідження,які містяться в зазначеному звіті не спростовані.

З підстав викладених вище, є такими що не ґрунтується на законі та встановлених обставинах посилання ОСОБА_9 про безпідставне стягнення з відповідача ОСОБА_5 витрат пов'язаних з оплатою товарознавчого дослідження .

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 03.04.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: