АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи:752/540/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2156/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Чобіток А.О., Соколова В.В.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, стягнення коштів та

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, стягнення коштів

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 р.

встановила:

у січні 2016 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 609 613грн., заподіяну йому як споживачу, вкладнику за договором банківського вкладу. В ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги, змінив підстави позову та просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 308 469 грн. 83 коп.

Позивач ОСОБА_3 у січні 2016 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів - Компанії КВІККОМ ЛІМІТЕД та ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 493 824 грн., заподіяну йому як вкладнику за договором банківського вкладу. В ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги, змінив підстави позову та просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 182 087 грн. 73 коп.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 р. справи було об'єднано в одне провадження.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 р. в задоволенні позовів було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивачів - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позови задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, представник позивачів вказує, що протиправна поведінка може мати дві форми - дію чи бездіяльність. Протиправною бездіяльністю є нездійснення дії, яка вимагається законом. У даному випадку відбулась протиправна поведінка відповідача, яка виразилась у нездійсненні дій, які вимагаються законом - ч. 1 ст. 35 та ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», не вжито своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку.

В ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 проти поданої апеляційної скарги заперечувала та зазначала, що позивачі отримали кошти від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі, гарантованому законом, кредиторські вимоги на залишок суми вкладів включені до реєстру кредиторів четвертої черги. В зв'язку з цим право позивачів на отримання грошових коштів не може вважатись порушеним, а твердження щодо категоричного порушення прав на отримання вкладів 4 черги є передчасним. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку, лише після продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначено законом, можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків. Крім того, будь-яких рішень про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері банківської діяльності до ОСОБА_4 Національним банком України не приймалось, як і щодо Компанії «Квікком Лімітед».

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивачів - ОСОБА_7 та представника відповідача - ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даними позовами (з урахуванням заяв про зміну підстав позову), позивачі посилалися на те, що вони є вкладниками ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за Договорами банківського вкладу. На підставі постанови правління Національного банку України від 20 листопада 2014 р. №733 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 20 листопада 2014 р. №123, яким з 21 листопада 2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Після виплати позивачам гарантованих сум у розмірі 200 000 грн., залишок неповернутої частини вкладу ОСОБА_6 становить 308 469 грн. 83 коп., а вкладу ОСОБА_3 - 182 087 грн.73 коп. Вказані суми позивачі вважають збитками, заподіяними їм бездіяльністю власника істотної участі, яка полягає у невжитті своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, а тому мають бути відшкодовані відповідачем згідно положень ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 р. в задоволенні позовів було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі є кредиторами банку у заявленому ними розмірі позовних вимог, які на час розгляду справи не повернуто. Одним з найбільших учасників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» є Компанія «Квікком Лімітед», одноосібним власником якої є ОСОБА_4 Настання факту неплатоспроможності банку не є достатнім доказом того, що власники істотної участі не вживали заходів для її уникнення, а згідно даних, отриманих від Національного банку України до ОСОБА_4, як власника істотної участі банку заходи впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, нормативно-правових актів Національного банку України за період з 01.10.2014 по 17.10.2017 не застосовувались.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення стст. 16, 1060, 1067, 1074 ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як видно з матеріалів справи, постановою правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. 20 листопада 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 від «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк», яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці - з 21 листопада 2014 року до 20 лютого 2015 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 лютого 2015 року № 35 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» по 20 березня 2015 року включно. Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк». 20 березня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначення повноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

ОСОБА_6 є вкладником ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відповідно до Договору банківського вкладу №61596/2013 04.07.2013. Після виплати гарантованої суми відшкодування його було включено до 4 черги Реєстру акцептованих кредиторів з вимогами на суму 308 469 грн. 83 коп. (а/с 33 т. 1). ОСОБА_3 є вкладником ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відповідно Договору банківського вкладу №849508/2014 від 01.10.2014. Після виплати гарантованої суми відшкодування його було включено до 4 черги Реєстру акцептованих кредиторів з вимогами на суму 182 087 грн. 73 коп.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, всі були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

В ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Однак, передбачене ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» покладення відповідальності на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним не є автоматичним. Така відповідальність може бути застосована до власників істотної участі лише за наявності їх вини у настанні неплатоспроможності банку.

Зокрема, представник позивачів вважає, що суд першої інстанції не дав оцінки Звіту за формою №611 «Звіт про дотримання економічних нормативів та лімітів відкритої валютної позиції» станом на 14.11.2014 відбулось зменшення розміру регулятивного капіталу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» нормативу співвідношення регулятивного капіталу до сукупних активів та нормативу співвідношення регулятивного капіталу до зобов'язань до однієї третини від мінімального рівня, встановленого Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 №368. Однак вказане не може бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог, оскільки будь-яких рішень про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері банківської діяльності до ОСОБА_4 Національний банк України не приймав, про що зазначається у листі від 09.10.2017, а публікація Прес-релізу про ненадання власниками ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» реальної фінансової підтримки для приведення діяльності банку у відповідність до вимог законодавства, та посилання на постанову №733 від 20 листопада 2014 р. не може розглядатись як належний доказ порушення відповідачем обов'язків, визначених в Законі України «Про банки та банківську діяльність».

Посилання представника позивачів на рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2016 р., яким було встановлено вину ОСОБА_4 є необґрунтованим, оскільки вказане рішення було скасоване ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2016 р. та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 р. та додаткове рішення від 23 березня 2016 р., яким в задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про стягнення суми вкладу відмовлено(а/с 126 т. 3).

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 серпня 2016 р. також не можна розглядати в якості належного доказу по справі, оскільки вказаною постановою було відмовлено у задоволенні позову до Національного банку України, третя особа: ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання протиправною бездіяльності щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

До відзиву на апеляційну скаргу адвокатом ОСОБА_9, яка представляє інтереси ОСОБА_4 було додано заяву, в якій вона просить відшкодувати витрати які були сплачені ОСОБА_4 за надання правничої допомоги. До заяви адвокатом ОСОБА_9 було додано розрахунок, в якому зазначається, що нею було витрачено 30 хв. на надання усної консультації стосовно роз'яснення юридичних наслідків розгляду судовим органом апеляційної скарги, роз'яснення підстав та порядку оскарження судового рішення в касаційному порядку, роз'яснення наслідків набрання судовим рішенням законної сили, роз'яснення порядку виконання судового рішення, обрання правової позиції в інтересах клієнта, 30 хв. на ознайомлення та вивчення матеріалів справи, ознайомлення з апеляційною скаргою та додатками до неї, 3 год. на підготовку відзиву

В ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Адвокат ОСОБА_9 виступала в якості представника ОСОБА_4 в суді першої інстанції, подавала заперечення на позовну заяву (а/с 103 т. 1), була присутня в судових засіданнях, хоча заяви про стягнення витрат за надання правової допомоги в суді першої інстанції не подавала. Крім того, ОСОБА_9 представляла інтереси ОСОБА_4 при розгляді цивільних справ: за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення грошових коштів (справа №759/2588/16-ц), за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_4, Компанії Квікком Лімітед, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування майнової шкоди (справа №753458/16-ц), за позовом ОСОБА_13В, до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення грошових кошів (справа №757/3766/17-ц), за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_4, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди (справа №753/23222/15-ц), а позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_4, Компанії Квікком Лімітед, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» про захист прав споживачів та стягнення матеріальної і моральної шкоди (справа №752/21254/15-ц), за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_4, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди (справа №572/994/16-ц), за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_4, третя особа: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів (справа №757/52215/16-ц).

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 була ознайомлена як з матеріалами справи, так і з законодавством, що регулює правовідносини між сторонами, була обізнана із судовою практикою, та не потребувала окремого обрання правової позиції, відповідно не було потреби для проведення окремої усної консультації ОСОБА_4 стосовно роз'яснення юридичних наслідків розгляду судовим органом апеляційної скарги, роз'яснення наслідків набрання судовим рішенням законної сили, роз'яснення порядку виконання судового рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_4 було відмовлено. Тому колегія дійшла висновку, що для підготовки відзиву на апеляційну скаргу представнику було достатньо 30 хвилин, та визначає розмір витрат, пов'язаних з правничою допомогою з урахуванням витрат на відправлення поштової кореспонденції в сумі 2 375 грн.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2017 р. - без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в рівних частках в сумі 2 375 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді