РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання їхніх неповнолітніх дітей.

В обґрунтування якої зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який 08.12.2008 року був розірвано. Від шлюбу мають троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на даний час є повнолітнім.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 вересня 2008 року стягнутоз відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн. 00 коп.для кожної дитини щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Поряд з тим, зазначила, що самостійно забезпечити належний рівень життя дітям не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дітей. В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача є мізерною і її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дітей.

Також зазначила, що відповідач на даний час офіційно працює у Володимир-Волинському територіальному медичному обєднанні на посаді електромонтер по ремонту. Отримує сталу заробітну плату, однак сімї не допомагає, через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дітей, змушена звернутися до суду та просити змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів у розмірі з 100 грн. на 1/4 частину від його заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять справу розглядати за їх відсутності.

При цьому, позивач позовні вимоги підтримує і просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі з 100 грн. на 1/4 частки від його заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, а відповідач позов визнає, також зазначає, що не заперечує щодо зміни розміру стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 на ? частину від його заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено, сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 вересня 2008 року було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн. 00 коп.для кожної дитини щомісячно і до досягнення ними повноліття.

На даний час син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття.

Неповнолітні діти, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають з матірю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною другою статті 182 СК України (в редакції на час визначення аліментів у твердій грошовій сумі) передбачалося, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При цьому частиною третьою статті 184 СК України (в редакції на час визначення аліментів у твердій грошовій сумі) передбачалося, що у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Так, частиною третьою статті 181 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно частини другої статті 182 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також змінено положення частини третьої статті 184 СК України та виключено можливість призначення дитині державної допомоги у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде меншим мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу.

Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Як з'ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхніх спільних з позивачем дітей визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн.

При цьому, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривень, з 1 грудня 2027 гривень.

Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів 13 лютого 2018 року мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років мав становити не менше ніж 930 грн. 00 коп. (1860 грн. 00 коп. х 50%), що значно перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 грудня 2008 року.

Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхніх спільних дітей .

Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. 00 коп. та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх спільних дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 180-184, 191, 192 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-задовольнити.

Змінити розмір аліментів стягуваних відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 грудня 2008 року та стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Головуючий /-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер