Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участю предстаника відповідача Сіміч М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про зобов'язання виконати умови договору страхування,

в с т а н о в и в:

В липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ЗАТ «УСК «Веста», третя особа: ЗАТ «Альфа-Банк» про зобов'язання виконати умови договору страхування. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 лютого 2008 року між ним та відповідачем укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 2.03.01, об'єктом страхування є майнові інтереси застрахованої особи, що не суперечать законодавству України, пов'язані з її життям, здоров'ям та працездатністю. Вигодонабувачем за вказаним договором є ЗАТ «Альфа-Банк», якому належить право на отримання страхового відшкодування у розмірі, що дорівнює непогашеній сумі кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів), а також всіх збитків, що будуть понесені ЗАТ «Альфа-Банк» за договором відкриття кредитної лінії № 800003217 від 25 лютого 2008 року, загальний строк страхування відповідає строку дії кредитного договору. Згідно акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 03 липня 2013 року, внаслідок хвороби позивача, ним була втрачена працездатність і йому встановлена друга група інвалідності безстроково. 05 липня 2013 року він звернувся до керівництва ЗАТ «УСК «Веста» із заявою про настання страхового випадку, 18 травня 2016 року він повторно звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, однак, поштова кореспонденція була повернута на його адресу з відміткою про неотримання поштової кореспонденції відповідачем. Впродовж трьох років відповідач уникає виконання зобов'язання та не визнає факт настання страхового випадку, в зв'язку з чим третя особа звернулася до нього з позовом про зобов'язання достроково повернути кредитні кошти, згідно договору кредиту.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року про повернення позовної заяви позивачу скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В жовтні 2017 року позивач надав заяву про уточнення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України, в яких просив замінити відповідача ЗАТ «УСК «Веста» на його правонаступника - ПАТ «СК «Альфа Страхування», визнати страховим випадком згідно із договором добровільного страхування від нещасних випадків № 102.0001162.03.01 від 25 лютого 2008 року встановлення позивачу II групи інвалідності безстроково та стягнути з ПАТ «Альфа Страхування» на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошову суму в розмірі 66 925,07 доларів США згідно з умовами договору добровільного страхування від нещасних випадків № 102.0001162.03.01 від 25 лютого 2008 року на виконання зобов'язання за договором відкриття кредитної лінії № 800003217 від 25 лютого 2008 року, що покривають його зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк» за договором про відкриття кредитної лінії № від 25 лютого 2008 року станом на 03 липня 2013 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2018 року, головуючим суддею визначено суддю Яровенко Н.О.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с. 100).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав поданих у відзиві на позову заяву, з яких вбачається, що позивачем не було дотримано умов укладеного договору добровільного страхування, а саме не подано копію акту за формою Н-1 або НТ, в залежності від того, на виробництві чи в побуті стався нещасний випадок та довідку довільної форми з лікувального закладу, в якій зазначається місце, дата і час настання нещасного випадку, дата і час звернення до лікувального закладу, діагноз від травм, подія, що призвела до нещасного випадку, а також висновок про наявність алкогольного чи наркотичного сп'яніння застрахованої особи на момент випадку. Зазначив, що момент проведення огляду медико-соціальної експертної комісії та встановлення II групи інвалідності позивачу відбувся 02 липня 2013 року, тобто після закінчення строку дії укладеного договору страхування.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен громадянин має право звернутися до суду за захистом прав і свобод, якщо ці права чи свободи порушені або порушуються, створено чи створюються перешкоди для їх реалізації, мають місце інші

ущемлення прав та свобод.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Вимогами ч. 1 ст. 16 цього Закону встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як встановлено в судовому засіданні, 25 лютого 2008 року між ЗАТ «УСК «Веста» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 102.0001162.03.01, відповідно до умов якого об'єктом страхування є майнові права застрахованої особи, що не суперечать законодавству України, пов'язані з її життям, здоров'ям та працездатністю. Предметом договору визначено, що страховик бере на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або вигодонабувачу, або спадкоємцю за законом в порядку і на умовах, визначених ним договором та правилами страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені цим договором терміни та виконувати інші умови цього договору, строк дії договору визначено з 25 лютого 2008 року до 25 лютого 2009 року (а.с. 3).

Відповідно до п.п. 5.1 договору (частина Б), для отримання страхового відшкодування страховику мають бути надані документи, зокрема, довідка МСЕК (медико-санітарної експертної установи) про встановлення застрахованій особі групи інвалідності (при настанні події, зазначеної у п. 8.1 частини А договору).

За нормами ч. 1 ст. 997 ЦК України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 встановлено II другу групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою до акта медико-соціальною експертною комісією, серії 10 ААВ № 572675.

В п.п. 6.8.5 (частина Б) договору зазначено, що підставою відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником застрахованою особою, довіреними особами страхувальника про настання страхового випадку без поважної на те причини або створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та наслідків страхового випадку.

Посилання позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань, встановлених договором добровільного страхування від нещасних випадків № 102.0001162.03.01 від 25 лютого 2008 року, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ним не надано жодного доказу на підтвердження настання страхового випадку та встановлення йому групи інвалідності в період дії зазначеного договору і позивач звернувся із відповідною заявою про настання страхового випадку до ЗАТ «УСК «Веста» вже після закінчення строку дії договору, а саме довідкою до акта медико-соціальною експертною комісією, серії 10 ААВ № 572675 встановлено, що огляд інваліда ОСОБА_2 був здійснений 02 липня 2013 року повторно (а.с. 5).

Оскільки, застрахована особа - ОСОБА_2 не виконав умови договору добровільного страхування від нещасних випадків № 102.0001162.03.01 від 25 лютого 2008 року в частині своєчасного повідомлення страхувальника про настання страхового випадку, не надав страхувальнику необхідні для здійснення виплат страхового відшкодування документи, передбачені договором, тому і страхувальник, відповідно, не міг виконати умови договору в частині здійснення виплати страхового відшкодування, а тому суд приходить до висновку, що з боку відповідача відсутні порушення умов договору добровільного страхування від нещасних випадків № 102.0001162.03.01 від 25 лютого 2008 року.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа: ПАТ «Альфа-Банк» про зобов'язання виконати умови договору страхування задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ч.ч. 1, 6, 16 Закону України «Про страхування», ст.ст. 11, 626, 627, 629, 979, 982, 997 ЦК України, », ст.ст. 2, 5, 10, 11, 58, 60, 131, 208, 209, 212- 215, 218, 224-233 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про зобов'язання виконати умови договору страхування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 березня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко