Справа № 545/3676/17
Провадження 2-п/545/11/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2018 Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого Потетій А.Г.

з участю секретаря Задорожна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 23.02.2018 року по цивільній справі № 545/3676/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності на частку в майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про перегляд заочного рішення від 23.02.2018 року по цивільній справі № 545/3676/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності на частку в майні подружжя, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що подаючи до суду позовну заяву позивач в якості її(відповідача) та своєї адреси місця проживання вказав квартиру АДРЕСА_1, що не відповідало дійсності.

Так, місце їхнього (позивача і відповідача) проживання у встановленому порядку зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчать відмітки про реєстрацію місця проживання в паспортах. Саме за цією адресою сторони фактично і проживають, що підтверджується, зокрема, довідкою про склад родини від 12.02.2018 р.

Через невірно вказану позивачем адресу вона жодного разу не отримувала судової повістки про виклик до суду і про існування предявленого до неї позову дізналася випадково.

Незважаючи на те, що заявник з позивачем проживають в одному будинку і кожен день спілкуються між собою, він жодного разу не повідомив про факт слухання справи в суді. Коли вона запитала його про предявлений позов, він вибачався та запевняв у тому, що жодного спору щодо майна немає, через що він вже подав заяву про відмову від позову та відвідувати суд немає потреби, оскільки провадження по справі буде закрито. Прийнявши вибачення позивача ОСОБА_1, в свою чергу, відкликала свій раніше поданий позов про розірвання шлюбу, що підтверджується ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.02.2018 р. по справі № 545/2237/17.

Таким чином, її неявка в судове засідання була обумовлена тим, що між нею та позивачем було, як їй здавалося, досягнуто примирення, і позивач за його словами подав заяву про відмову від позову.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 05.04.2017 р. у справі № 6-399цс17.

В судове засідання сторони не зявились однак повідомлялись належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд заяви у їх відсутність та прохали скасувати заочне рішення.

Судом встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23.02.2018 року ухваленого по цивільній справі № 545/3676/17 позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: пров. Зоряний, 3, с. Горбанівка, Полтавський район, Полтавська область, загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., що вцілому складається з житлового будинку А-2, гаражу Б, навісу б, вхідного погребу б1, вигребу № 1, огорожі №2, воріт №3, воріт №4, воріт №5, вимощення І.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 15 у житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Перспективна, 2, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, що вцілому складається з двох кімнат загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 14.1 кв.м., 2-а кімната - 15.5 кв.м., кухні - 10.8 кв.м., вбиральні - 3.0 кв.м., ванни - 4.5 кв.м., коридору - 16.2 кв.м., гардеробної - 1.6 кв.м., лоджії - 1.8 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,3538 га, призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:029:0044, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, Микільська сільська рада.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України , який діє з 15.12.2017 року заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення отримав Заявник (Відповідач) 06 березня 2018 року про що є відповідна відмітка на поштовому повідомленні.

Як встановлено, про судове засідання, яке відбувались 23.01.2018 року та 08.02.2018 року, відповідачу було направлено судову повістку з поштовим повідомленням, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою про не вручення повістки; на 23.02.2018 року на сайті «Судова влада» було опубліковане оголошення про виклик заявника (відповідача по справі) до приміщення суду для розгляду справи.

Відповідно ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги про перегляд заочного рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню оскільки відповідач в заяві посилається на докази які мають істотне значення на розгляд справи по суті і дані докази не були останнім надані суду в ході розгляду справи по суті. Також відповідачу не було відомо про судові засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284-288, 259-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 23.02.2018 року по цивільній справі № 545/3676/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності на частку в майні подружжя задовольнити.

Скасувати заочне рішення ухвалене 23.02.2018 року по цивільній справі № 545/3676/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності на частку в майні подружжя.

Призначити справу до судового розгляду в загальному порядку на 27.04.2018 року року о 08 год. 30 хв. в приміщенні Полтавського районного суду.

Відповідно до вказаної дати надати відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Г.Потетій