Справа № 242/445/18
Провадження № 2/242/572/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

Вс т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.07.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5 000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку із визначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 грудня 2017 року має заборгованість в розмірі 84 448,59 гривень, яка складається з наступного:

- 4 868,61 грн. - заборгованість за кредитом;

- 71 132,43 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3 950,00 заборгованість за пенею та комісією;

- 500,00 гривень - штраф (фіксована частина);

- 3 997,55 гривень - штраф (процентна складова).

На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 84 448,59 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 гривень.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутність, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, а також відзив на позовну заяву, згідно з яким з позовною заявою не згоден, оскільки банком не надано обґрунтування підвищення процентної ставки. Крім того, відповідач зазначає, що він зареєстрований та мешкає в м. Селидове Донецької області , тобто в населеному пункті, де проводилася антитерористична операція, а тому підстав для нарахування банком пені та штрафів за невиконання умов договору щодо повернення кредитних коштів є безпідставними. Крім того, відповідачем до суду надана заява про застосування строків позовної даності, оскільки останній платіж за кредитним договором він здійснював 28 липня 2014 року в розмірі 260,90 грн., а позов про стягнення заборгованості підписаний представником позивача 05 січня 2018 року, тобто з пропущенням трирічного строку, встановленого на звернення до суду. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, з якої вбачається , що розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3 в місяць або 36,0% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати , що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Крім того, кредитний договір з відповідачем оформлений 19 липня 2012 року , і остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладенні договору, тому при подачі позову до суду у банку відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав відповідач. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

19 липня 2012 року відповідачем заповнено анкету - заяву на отримання кредитної карти « Універсальна» із встановленням кредитного ліміту в розмірі 1 000,00 грн. Зі змісту даної заяви вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві у полі «Клієнт» в графі «Підпис».

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості , станом на 31 грудня 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 84 448,59 гривень, яка складається з наступного:

- 4 868,61 грн. - заборгованість за кредитом;

- 71 132,43 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3 950,00 заборгованість за пенею та комісією;

- 500,00 гривень - штраф (фіксована частина);

- 3 997,55 гривень - штраф (процентна складова).

Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

За правилами ст. ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Як вбачається з матеріалів справи, позов до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором підписана представником позивача 05 січня 2018 року та надійшла до суду 30 січня 2018 року.

Останній платіж за кредитом здійснений 28 липня 2014 року в розмірі 260,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем, та не заперечувалося відповідачем.

Таким чином, позов про стягнення заборгованості предявлено після закінчення 3-річного терміну, визначеного ст. 256 ЦПК України. Крім того, позивач не звертався до суду з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд вважає, що є підстави для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256-258,266,267 ЦК України, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Капітонов