АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3879/14-ц 22-ц/774/270/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 211/3879/14-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко Олена Петрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року, яке ухвалене суддею Ткаченко С.В. у м. Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що 05 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_4, ОСОБА_1, як іпотекодавцями, що є майновими поручителями за зобов'язаннями ОСОБА_4 за кредитним договором № KRP0GI від 05.11.2007 року, був укладений іпотечний договір № KRP0GI, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3402.

Згідно умов іпотечного договору ОСОБА_4 та ОСОБА_1 надали в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві власності.

Посилаючись на те, що на момент укладення вказаного договору в квартирі були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_1 та їх неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не було враховано під час його укладення та не отримано в законом встановленому порядку згоди органів опіки та піклування на його укладення, у зв'язку з чим грубо порушено законні права неповнолітньої ОСОБА_2, позивач, уточнивши позовні вимоги та пред'явивши їх також до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П., просила суд визнати договір іпотеки від 05.11.2007 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_1, недійсним та зобов'язати приватного нотаріуса Ставніченко О.П. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки від 05.11.2007 року - квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П., третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визнання договору іпотеки недійсним.

Визнано недійсним іпотечний договір № KRP0GI, укладений 05 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Зобов'язано приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку за договором іпотеки від 05.11.2007 року, а саме - квартиру загальною площею 87,70 кв м, що розташована за адресою АДРЕСА_2.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2017 року стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції в порушення ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» під час вирішення спору не враховано недобросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору та не з'ясовано, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки. Зокрема, ухвалюючи рішення, суд керувався лише відомостями довідки від 13.05.2017 року, згідно якої станом на 01.11.2007 року в предметі іпотеки була зареєстрована неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, при цьому не надав правової оцінки довідці за підписом голови Довгинцівської районної у місті ради, наданої іпотекодавцями нотаріусу під час укладення іпотечного договору, згідно якої діти в предметі іпотеки не зареєстровані, а також інформації, повідомленої іпотекодавцями про відсутність в них неповнолітніх дітей. Також вважає, що судом безпідставно не застосовано наслідки спливу позовної давності до позовних вимог за заявою відповідача.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

При вирішенні позову про визнання недійсним правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини її дочки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до суду з позовом про визнання іпотечного договору недійсним з тієї підстави, що дочка проживала на час укладення оспорюваного договору і проживає станом на час вирішення спору в квартирі АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, тоді як, іпотечний договір був укладений без попереднього дозволу органу опіки та піклування й тому повинен бути визнаний недійсним.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент укладення оспорюваного іпотечного договору мала право користування спірним житловим приміщенням, тоді як орган опіки та піклування не давав згоду на укладення цього договору, у зв'язку з чим, внаслідок укладення іпотечного договору було порушено законні права дитини, що є підставою для визнання оспорюваного іпотечного договору недійсним та зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження спірного нерухомого майна.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності - батькам неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (після укладення шлюбу - ОСОБА_6), на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2003 року (а.с. 10, 11-112).

05 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № KRP0GI, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 125000,00 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_4 за цим кредитним договором 05 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4, ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № KRP0GI, за яким ОСОБА_4, ОСОБА_1 передали банку в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6-9).

05.11.2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку за договором іпотеки від 05.11.2007 року, а саме - квартиру загальною площею 87,70 кв м, що розташована за адресою АДРЕСА_2, реєстровий запис № 244 (а.с. 113).

Також судом встановлено, що малолітня дитина позивача - ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року та станом на 01.11.2007року була зареєстрована у АДРЕСА_3 (а.с. 16, 151).

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Таким чином, встановлена норма зобов'язує нотаріусів при оформленні правочинів щодо відчуження нерухомого майна аналізувати подані йому документи, зокрема, на предмет існування прав користування таким нерухомим майном у дитини (дітей). Тому нотаріуси для встановлення факту користування нерухомим майном витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації.

Згідно з положеннями частин 4, 5 ст. 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

За змістом ч.6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

Проте, сам по собі цей факт укладення батьками дитини такого правочину не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Матеріалами справи підтверджено, що малолітня ОСОБА_2 не мала і не має права власності на квартиру АДРЕСА_1 й набула права користування нею, як член сім'ї власника, відповідно до ст. 405 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, що передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

У зв'язку з наведеним, вирішуючи спір, суд повинен виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки, яке повинно ґрунтуватись на документальній підставі та на підставі закону.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції наведеного не врахував та не надав оцінку тому, що при укладенні іпотечного договору батьки малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 надали нотаріусу неправдиву інформацію про відсутність в них дітей, що підтверджується копіям їхніх паспортів, а також довідку, видану КЖП-45 від 01.11.2007 року про відсутність реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 інших осіб, окрім ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_1 (а.с. 11, 12, 99).

Крім того, в п. 5.3 іпотечного договору іпотекодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 гарантували, що документи та інформація, надані ними при укладенні цього договору тільки в тій редакції, в якій вони надані іпотекодержателю, і що ці документи є чинними, а інформація - достовірною. Іпотекодавці усвідомлюють, що у разі надання іпотекодержателю нечинних документів та/або інформації, вони можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності згідно з нормам Кримінального кодексу України.

Таким чином, при укладенні іпотечного договору ОСОБА_4 та ОСОБА_1 приховали дані про наявність у них малолітньої дитини, а також щодо місця її проживання.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову про визнання недійсним іпотечного договору, оскільки його укладення хоч і відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, однак внаслідок неправдивого повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, що передається в іпотеку.

Крім того, судом не встановлено, що укладення іпотечного договору призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітньої ОСОБА_2 на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1, яка зберігає право користування іпотечним майном. У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в цій частині колегія суддів вважає, такими що заслуговують на увагу.

При цьому, доводи апеляційної скарги представника відповідача про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності колегія суддів відхиляє, оскільки застосування наслідків спливу строків позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову у разі доведення заявлених позовних вимог, тоді як в дані й справі позовні вимоги є недоведеними.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку й про відсутність підстав для задоволення позову щодо зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передане в іпотеку за договором іпотеки від 05.11.2007 року, а саме - квартиру загальною площею 87,70 кв м, що розташована за адресою АДРЕСА_2.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2017 року стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Таким чином, ухвалене у справі додаткове рішення також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 487,20 грн. не сплачувала, пільг зі сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір» не має.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 535,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14.09.2017 року (а.с. 165).

Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 487,20 грн., а також на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судового збору в розмірі 535,92 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року та додаткове рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко Олени Петрівни, третя особа - Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 487,20 грн., а також на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 535,92 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: