Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 757/1536/15-ц

провадження № 61-2496св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Національний банк України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Лапчевської О. Ф., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), Національного банку України про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позовну заяву мотивовано тим, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого він вніс на депозитний рахунок № НОМЕР_1, відкритий на його ім'я у Кримському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США, з нарахуванням відсотків у розмірі 9,75 % річних, строком до 17 червня 2014 року.

Крім того, на його ім'я у ПАТ КБ «ПриватБанк» були відкриті інші депозитні рахунки: № НОМЕР_2 «Морська GOLD» у доларах США, № НОМЕР_3 «Універсальна 55 днів» у національній валюті, № НОМЕР_4 «Карта Моряка» у євро.

03 грудня 2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення сум вкладів (а. с. 13)

Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11 листопада 2014 року № 20.1.0.0.0/7-20141105/522 позивачу повідомлено про те, що діяльність відокремлених підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташовані на окупованій території АР Крим та м. Севастополя, припинена, а тому підстав для задоволення вказаної заяви немає (а. с. 14).

27 листопада 2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення належних йому коштів шляхом перерахунку їх у повному обсязі з нарахованими відсотками з депозитного рахунку № НОМЕР_1 на поточний рахунок № НОМЕР_5 у сумі 5 000 доларів США, з рахунку № НОМЕР_4 «Карта Моряка» у євро на його рахунок у цьому ж банку № НОМЕР_6 у сумі 127,92 євро, з рахунку № НОМЕР_2 «Морська GOLD» на його рахунок № НОМЕР_5 у сумі 21 795,79 доларів США, з рахунку «Універсальна 55 днів» № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_7 у сумі 385, 43 грн, проте така заява була залишена без задоволення, грошові кошти йому виплачені не були (а. с. 12).

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив зобов'язати відповідача здійснити дії по перерахунку коштів на вказані ним рахунки, відкриті на його ім'я у ПАТ «ПриватБанк».

ПАТ «ПриватБанк» подало до суду заперечення проти позову, в яких посилалося на те, що після окупації Автономної Республіки Крим та м. Севастополя відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність.

Обов'язок здійснювати компенсаційні виплати вкладникам філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк», поза волею відповідача, взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Крім того, рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 21 квітня 2014 року зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Автономної Республіки Крим.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у складі судді Москаленко К. О. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахувати грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1, у повному обсязі з нарахованими відсотками: з рахунку № НОМЕР_4 «Карта Моряка» у євро на рахунок, який відкритий на ім'я ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_6, у сумі 127,92 євро;

з рахунку «Універсальна 55 днів» № НОМЕР_3 у національній валюті на рахунок, який відкритий на ім'я ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 у сумі 385 грн 43 коп.;

з рахунку № НОМЕР_2 «Морська GOLD» у доларах США на рахунок, який відкритий на ім'я ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 у сумі 21 795,79 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що стороною укладеного з позивачем договору є ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно із законодавством, яке регулює спірні правовідносини, зобов'язання за договором депозитного вкладу має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їхньої діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні оригінали чи належним чином завірені копії договорів депозитних вкладів, а також платіжний документ, який підтверджує внесення грошової суми, оформлений у встановленому законом порядку.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що зобов'язання за договорами депозитнихвкладів має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його філія.

Крім того, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідно до п. 2.2.1.4. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) передбачено дистанційне оформлення заявки на відкриття вкладу, за яким клієнт має право внести гроші на вклад протягом 30 календарних днів з дати оформлення Заявки.

Відповідно до п. 2.2.1.3 зазначених Умов та правил угода про розміщення вкладу набирає чинності з дня підписання заяви і припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов вкладу. При оформленні депозитів за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування, ця угода набирає чинності з дня подачі дистанційного розпорядження (заявки) на відкриття депозитного рахунку. Дія угоди припиняється з виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов цієї угоди.

Згідно з п. 2.2.1.37. зазначених Умов та правил вклади на суму, еквівалентну 50 000 доларів США і вище (за курсом НБУ), оформляються тільки у вигляді строкових депозитів, депозитних сертифікатів або приват-вкладів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що вклади менше ніж 50 000 доларів США можуть бути внесені ПАТ КБ «ПриватБанк» через термінал.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції установлено, що 17 червня 2013 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок № НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк», суму в розмірі 5 000 доларів США, з нарахуванням відсотків у розмірі 9,75 % річних та з кінцевим строком повернення -17 червня 2014 (а. с. 7).

Крім того судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори про відкриття банківських рахунків: № НОМЕР_2 «Морська GOLD» у доларах США, № НОМЕР_3 «Універсальна 55 днів» в національній валюті, № НОМЕР_4 «Карта Моряка» у євро (а. с. 8, 9).

Відповідно до довідки від 15 травня 2014 року, № 20010686, виданої Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк», залишок коштів у євро на рахунку № НОМЕР_4 «Карта Моряка» складає 127,92 євро, на рахунку № НОМЕР_3 «Універсальна 55 днів» у національній валюті складає 385,43 грн, на рахунку № НОМЕР_2 «Морська GOLD» у доларах США - 21795,79 доларів США (а. с. 10).

03 грудня 2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення сум вкладів (а. с. 13)

Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11 листопада 2014 року № 20.1.0.0.0/7-20141105/522 позивачу повідомлено про те, що діяльність відокремлених підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк», що розташовані на окупованій території АР Крим та м. Севастополя, припинена, а тому підстав для задоволення вказаної заяви немає (а. с. 14).

27 листопада 2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення належних йому коштів шляхом перерахунку їх у повному обсязі з нарахованими відсотками з депозитного рахунку № НОМЕР_1 на поточний рахунок № НОМЕР_5 у сумі 5 000 доларів США, з рахунку № НОМЕР_4 «Карта Моряка» у євро на його рахунок у цьому ж банку № НОМЕР_6 у сумі 127,92 євро, з рахунку № НОМЕР_2 «Морська GOLD» на його рахунок № НОМЕР_5 у сумі 21 795,79 доларів США, з рахунку «Універсальна 55 днів» № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_7 в сумі 385,43 грн, проте така заява була залишена без задоволення, грошові кошти йому виплачені не були (а. с. 12).

На виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року про зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» надати суду інформацію щодо стану рахунку та вкладених коштів на ньому ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що у нього немає доступу до договорів з клієнтами Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на паперових носіях, тому немає можливості надати інформацію щодо стану депозитного рахунку ОСОБА_1 та вкладених коштів на ньому (а. с. 205).

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14.

Посилання ОСОБА_1 в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки Умовам та правилам, якими передбачено дистанційне оформлення заявки на відкриття вкладу, є безпідставними, оскільки Умови та правила було подано ОСОБА_1 до касаційної скарги та вони не були предметом перегляду у судах попередніх інстанцій. Крім того, додані до касаційної скарги Умови та правила не містять дати прийняття чи затвердження зазначених Умов та правил, а також не містять найменування банка.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні оригінали чи належним чином завірені копії договорів депозитних вкладів, а також платіжний документ, який підтверджує внесення грошової суми, оформлений у встановленому законом порядку.

Отже, висновки суду апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлено згідно з вимогами процесуального закону, та узгоджуються із нормами матеріального права, які апеляційним судом правильно застосовано.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк