Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 653/1879/15-ц

провадження № 61-6838св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Майданіка В. В., Кутурланової О. В., Орловської Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року справу № 653/1879/5-ц призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 653/1879/5-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просила визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,22 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; виділити позивачу в користування земельну ділянку площею 0,35 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі - продажу від 25 травня 2006 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,57 га. Зареєструвати своє право власності на земельну ділянку не може, оскільки відповідач відмовляється надати відповідні правовстановлюючі документи.

Наявність земельної ділянки підтверджується повідомленням Держземагентства у Генічеському районі Херсонської області, відповідно до якого на підставі рішення Червонопрапорної сільської ради Генічеського району Херсонської області від 10 серпня 1995 року № 44 ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку площею 0,2159 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

У подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 1996 року власником житлової будівлі, яка розташована на земельній ділянці площею 0,57 га, став ОСОБА_5

Оскільки правовстановлюючі документи були втрачені, позивач позбавлений можливості оформити земельну ділянку в позасудовому порядку, а тому просив позов задовольнити.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року у складі головуючого судді Хоменко В. Г. позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 у порядку статті 120 ЗК України право власності на земельну ділянку площею 0,22 га, що належала ОСОБА_8, від загальної площі земельної ділянки 0,57 га відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 13 листопада 1996 року, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визначено ОСОБА_4 в особисте користування земельну ділянку загальною площею 0,35 га від загальної площі земельної ділянки 0,57 га, без урахування площі під житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що після купівлі житлового будинку до позивача як набувача від ОСОБА_5 перейшло право особистого користування прилеглою земельною ділянкою площею 0,35 га.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2016 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року в частині визначення ОСОБА_4 в особисте користування земельної ділянки загальною площею 0,35 га, від загальної площі земельної ділянки 0,57 га, без врахування площі під житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_3, відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, переглядаючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9, виходив із того, що попередній власник будинку, ОСОБА_8, набув право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, але площею лише 0,22 га. Спірна земельна ділянка площею 0,35 га у встановленому статтями 116, 118 ЗК України порядку позивачу чи попередньому власнику у користування чи власність не передавалася, технічна документація на них не виготовлялася, земельна ділянка в натурі не виділялася. Оскільки передача земельних ділянок у власність чи користування громадянам належить до виключної компетенції органів місцевого самоврядування, то немає правових підстав для визначення позивачу ОСОБА_4 в особисте користування спірної земельної ділянки загальною площею 0,35 га. Крім того, до участі у справі не залучено Червонопрапорну сільську раду Генічеського району Херсонської області та ОСОБА_9, якій надано дозвіл на розроблення та виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства безоплатно у власність.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, у якій просила рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірна земельна ділянка від попередніх власників ніким не вилучалась та не входила до складу земель запасу і, відповідно, не могла виділятися іншим землекористувачам. ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок. Державний акт на земельну ділянку площею 0,22 га з цільовим призначенням - під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий ОСОБА_8, який надалі продав домоволодіння ОСОБА_5 При переході права власності на будівлю і споруду разом з цим об'єктами переходить право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, що виданий колишньому власнику будинку та земельної ділянки ОСОБА_5, в описі об'єкта значиться земельна ділянка площею 0,57 га.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суди встановили, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05 травня 1996 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 0,57 га.

25 травня 2006 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,57 га.

Крім того, з відомостей Державного реєстру речових права на нерухоме майно вбачається, що 02 листопада 2015 року ОСОБА_4 відчужив житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, площею 0,22 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 13 листопада 1995 року належала ОСОБА_8

У витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,57 га, яка зареєстрована відповідно до рішення Червонопрапорної сільської ради Генічеського району Херсонської області від 29 липня 1994 року № 16.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та підстави набуття права на землю визначені положеннями статей 116, 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення 25 травня 2006 року договору купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4).

Зокрема, згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що позивач та попередній власник будинку не дотримали встановленого статтями 116, 118 ЗК України порядку передачі земельних ділянок громадянам щодо земельної ділянки площею 0,35 га. Матеріали справи таких відомостей не містять.

Відповідно до статті 23 ЗК УРСР (станом на дату виникнення спірних правовідносин)право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

Оскільки спірна земельна ділянка, площею 0,35 га у встановленому законом порядку позивачу чи попередньому власнику у користування чи власність не передавалася, а передання земельних ділянок у власність громадянам належить до виключної компетенції органів місцевого самоврядування, то висновок суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для визначення позивачу ОСОБА_4 в особисте користування земельної ділянки загальною площею 0,35 га є правильним.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4, та залишення без змін рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2016 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка є правонаступником ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель В. М. Коротун

В. І. Крат