Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 753/11685/16-ц

провадження № 61-3557св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року у складі судді Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6,

ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором

від 14 жовтня 2005 року в сумі 971 318 грн 54 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у складі судді Парамонова М. Л. відкрито провадження у справі за позовом

ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду.

У червні 2017 року, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_7 в особі представника - ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, поданою представником - ОСОБА_8, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року на підставі пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України (2004 року).

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, поданою представником - ОСОБА_8, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року з підстав, передбачених статтею 297 ЦПК України (2004 року). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2017 року вказану ухвалу апеляційного суду залишено без змін. Тому апеляційним судом було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України (2004 року).

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року, ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково послався на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року, оскільки ніякої ухвали у вказаній справі судом апеляційної інстанції не постановлялось. Таким чином, заявник вважав, що судом апеляційної інстанції було обмежено його право на судовий захист.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України (2004 року) передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, поданою представником - ОСОБА_8, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року, апеляційний суд правильно виходив із того, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва

від 13 лютого 2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, поданою представником -

ОСОБА_8, з підстав, передбачених статтею 297 ЦПК України (2004 року). Тому апеляційним судом правомірно відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України (2004 року).

Посилання касаційної скарги ОСОБА_7 на відсутність ухвали апеляційного суду, якою вже було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду

м. Києва від 11 липня 2016 року є безпідставними та спростовуються матеріалами справи (а.с. 105).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В.Синельников