30.03.2018 227/141/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 березня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді - Левченко А.М.,

при секретарі - Черкасовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, справа №227/141/18, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що 25 квітня 2017 року вступила в шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. В звязку з чим вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв.

Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25 квітня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що 25 квітня 2017 року виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, складено відповідний актовий запис №18 та видано свідоцтво про шлюб серії І-НО №454687. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Шульженко».

26 березня 2000 року народився ОСОБА_3, батьком якого вказаний відповідач ОСОБА_2, що підтверджується доданою до позовної заяви копією свідоцтва про народження серії І-НО №158894, яке видане 11 травня 2000 року виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля, актовий запис №49, який не заперечує свого батьківства.

З довідки про склад сімї, виданої Білозерською міською радою №194 від 16.01.2018 року вбачається, що позивач та відповідач зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії пенсійного посвідчення на імя ОСОБА_2, вбачається, що відповідач перебуває на пенсії за віком з 13.11.2013 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали.

Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 180-183 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Разом із тим, необхідно зазначити про те, що мінімальний розмір аліментів в розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який зазначила в своєму позові позивач, був передбачений ч.2 ст.182 СК України в редакції закону, яка діяла до 07.07.2017р., але починаючи з 08.07.2017р. до ч.2 ст.182 СК України внесені зміни і на час винесення судового рішення мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, також, враховує стан здоровя відповідача та його матеріальне становище, і вважає, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі заявленому позивачкою.

Також, суд враховує, що згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» - з 1 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1860,00 гривень та на працездатних осіб - 1762,00 гривні.

Враховуючи, що відповідач не сплачує аліменти на утримання інших дітей, а максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, то суд вважає, що відповідач буде мати можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, але не менш 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на вище наведене, беручи до уваги що відповідач добровільно допомогу на утримання неповнолітнього сина не надавав, але має таку можливість, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, а також такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Між тим, у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 141,180-183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263 - 265, 273, 354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, справа №227/141/18, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Добропільським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст.265 ЦПК України:

-позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації та проживання : 85013, АДРЕСА_1;

-відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: 85013, АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 30.03.2018 року.

Суддя А.М. Левченко

30.03.2018