Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/2424/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді- Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаряСинявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК» Шевченка АндріяМиколайовича

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва

в складі судді Супрун Г.Б.

від 08 листопада 2017 року

у справі № 2-Н-481/09 Подільського районного суду м. Києва

за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК»

на бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Харитонової Надії Олексіївни,

боржник - ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2017 року заявник - Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (далі - ПАТ «РОДОВІД БАНК», Банк) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Вишгородський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області) ХаритоновоїН.О., в якій просив визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Харитонової Н.О. по виконавчому провадженню № 52545371 при винесенні постанови від 28.02.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу; скасувати постанову старшого державного виконавця Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області ХаритоновоїН.О. про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.02.2017.

В обґрунтування скарги посилався на те, що державним виконавцем було незаконно та безпідставно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на положення п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначав, що такі дії державного виконавця є незаконними та протиправними, оскільки ним не вжито всіх можливих заходів з примусового виконання рішення суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК» Шевченка А.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, за неповного з'ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення питання, а тому підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про задоволення скарги в повному обсязі.

Вказував, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не взято до уваги, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу державним виконавцем було порушено вимоги ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не здійснено всі необхідні дії, які є обов'язковими для державного виконавця, відповідно до закону.

Вважав, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови недбало поставився до своїх обов'язків, що призвело до порушення прав Банку. Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є передчасною та неправомірною, що вказує на упередженість та безвідповідальне ставлення державного виконавця, однак дані обставини не враховано судом першої інстанції.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 08.11.2017 та постановити нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Інші учасники справи своїх відзивів на апеляційну скаргу не подали.

ПАТ «РОДОВІД БАНК», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі представника Банку.

Вишгородський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив та надіслав на адресу суду копію матеріалів виконавчого провадження № 52545371 (а.с. 73-103).

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2016 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище судового наказу.

04 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Вишгородським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Харитоновою Н.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52545371 з примусового виконання судового наказу № 2-Н-481/09, виданого 31.07.2009 Подільським районним судом м. Києва. В постанові зазначено, що боржнику необхідно добровільно виконати судовий наказ до 11.10.2016.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена для виконання боржнику ОСОБА_3 та для відома стягувачу ПАТ «РОДОВІД БАНК».

З метою з'ясування майнового стану боржника державним виконавцем було направлено запити до відповідних органів та установ з приводу надання інформації щодо майна, яке належить ОСОБА_3 Із наданих відповідей вбачається, що станом на 07.12.2016 ОСОБА_3 на праві власності належала 1/3 частина житлового приміщення (жилий блок, об'єкт житлової нерухомості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та квартира за адресою: АДРЕСА_1.

З наданої Державною податковою службою України відповіді від 27.10.2016 вбачається, що інформація стосовно ОСОБА_3 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 26.10.2016 щодо осіб - боржників, зокрема ОСОБА_3, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформацію не знайдено.

Також згідно відповіді Пенсійного фонду України від 26.10.2016 відсутня інформація про те, що ОСОБА_3 отримує пенсію.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек відомості у Державному реєстрі іпотек щодо майна ОСОБА_3 відсутні.

21 лютого 2017 року державним виконавцем складено Акт про те, що при проведенні виконавчих дій, майна, яке належить боржнику та підлягає опису в рахунок погашення боргу в межах суми стягнення, не виявлено.

28 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Харитоновою Н.О., із посилання на положення п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 52545371 про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів майна, яке належить боржнику на праві власності та підлягає опису в рахунок сплати боргу не виявлено.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, яка кореспондується з положеннями 383 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено в скарзі, які саме дії не виконані державним виконавцем при примусовому виконанні судового наказу та не зазначено, в чому полягає недбале ставлення державного виконавця до своїх обов'язків, у зв'язку з чим дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог скарги.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильними, оскільки такий висновок суду не відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 8 статті 48 Закону визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, зокрема копією матеріалів виконавчого провадження, що державним виконавцем з метою з'ясування майнового стану боржника ОСОБА_3, а саме щодо виявлення нерухомого майна направлявся запит один, відповідь на який сформовано відповідною установою 07.12.2016. Щодо виявлення доходів боржника державним виконавцем направлявся запит один раз - 26.10.2016 до Пенсійного фонду України та до Державної податкової служби України.

Матеріали виконавчого провадження не містять інформації, що державним виконавцем направлялися запит щодо виявлення нерухомого майна боржника ОСОБА_3, а також не містять інформації, що направлялися запити до банківських установ з метою виявлення рахунків боржника у банках.

Також не містять матеріали виконавчого провадження інформації щодо здійснення державним виконавцем виходу за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документі.

Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про здійснений державним виконавцем виклик боржника.

Крім цього, положеннями частини 1 статті 36 Закону передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які вказують на те, що державний виконавець вживав заходів щодо розшуку боржника.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що державний виконавець не використав всіх, наданих йому Законом прав для примусового виконання рішення суду.

Оскільки державний виконавець не вчинив всіх дій, які передбачені Законом, зокрема положеннями ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», для примусового виконання судового рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є достатніми для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги, та наявності правових підстав для задоволення скарги як обґрунтованої.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом ухвалено судове рішення з порушення норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, що в силу пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Зі змісту скарги ПАТ «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця, яка подана до 15.12.2017, вбачається, що Банк, звертаючись до суду зі скаргою, просив скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу.

Разом з цим, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції діяли положення ч. 2 ст. 451 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, а у відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки суд не наділений повноваженнями щодо скасування постанови державного виконавця, відновлення порушеного права заявника підлягає у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 451 ЦПК України, якою передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), у зв'язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню.

Крім того, оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено нове судове рішення по суті скарги, вирішенню також підлягає питання про відшкодування судових витрат, пов'язаних з апеляційним розглядом справи.

Так, за правилом частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями ст. 453 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Беручи до уваги те, що за наслідками розгляду скарги судом вирішується питання про розподіл витрат, а також враховуючи те, що за подання апеляційної скарги у відповідності до вимог закону підлягає стягненню судовий збір, який сплачено ПАТ «Родовід Банк» у розмірі 1 762,00 грн., то з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області підлягає стягненню вказаний судовий збір на користь ПАТ «Родовід Банк».

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК» Шевченка Андрія Миколайовича - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року - скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ХаритоновоїНадії Олексіївни - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Харитонової Надії Олексіївни по виконавчому провадженню № 52545371 при винесенні постанови від 28 лютого 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов'язати старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ХаритоновоїНадії Олексіївни усунути допущені порушення.

Стягнути з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 квітня 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

В.А.Кравець