Справа № 137/393/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

13.03.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем з 02.10.2012 року проживає в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, хоча працює на швейній фабриці «Подолянка» м. Калинівка і має стабільний дохід. Тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина і до досягнення ним повноліття.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.4) судом встановлено, що сторонни 02.10.2012 року зареєстрували шлюб. Із копії рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2015 року (а.с.5) судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано. Із копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, 06.08.2013 року (а.с.6) судом встановлено, що його батьком є ОСОБА_3 Із довідки Журавненської сільської ради за №42 від 23.01.2018 року (а.с.7) встановлено, що ОСОБА_2 проживає разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.8) встановлено, що ОСОБА_5 04.03.2016 року зареєструвала шлюб і змінила прізвище на «Галантюк».

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач являється батьком дитини, має стабільний заробіток і зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття . Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на відповідний рахунок необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 141, 259, 263-268 ЦПК України і на підставі ст.ст.180,182,183,184 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, Декларацією з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Журавне вул. Н.Курченко 44 Літинського району Вінницької області на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704,80 гривень на відповідний рахунок.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, в сумі платежу за один місяць. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.