Справа № 535/266/18
Провадження № 2/535/158/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Загнійко А.В., при секретарі Момот Г.І., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №018687 від 22.11.2001 року на земельну ділянку площею 3,86 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після смерті 26.04.2001 року ОСОБА_3, вона та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом спадкового майна, а саме права на земельну частку (пай) КСП «Дружба» Котелевського району Полтавської області розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах, та підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.08.2001 року. При затвердженні технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, Котелевською районною державною адміністрацією Полтавської області виявлено Державний акт на право приватної власності на землю від 22.11.2001 року оформленого на ОСОБА_3. Позивачка вважає, що право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку не набув, оскільки видача державного акт на право приватної власності на землю та проведення державної реєстрації права власності, відбулося після смерті спадкодавця, тобто після припинення його правоздатності.

Учасники справи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 33-38, 42).

ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та участі представника позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 12.02.2018 року (а.с. 19, 24).

Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 28.03.2018 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача, не заперечує проти ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження по справі. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 43).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, 03.04.2018 року подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не надала (а.с. 45, 46).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 26.04.2001 року помер ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1КЕ №180643, видане 27.04.2001 року Виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області (а.с. 14).

Після його смерті відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» Котелевського району Полтавської області розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» Котелевського району Полтавської області належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №007322, що виданий 27.12.1996 року Котелевською районною державною адміністрацією Полтавської області, і зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №321 (а.с. 15).

Спадкоємцями за заповітом спадкового майна, а саме право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» Котелевського району Полтавської області розміром 4,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія АЕА №934575 від 02.08.2001 року, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №007322 від 27.12.1996 року (а.с. 10, 15).

При звернені позивачки до голови Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області щодо затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, Котелевською районною державною адміністрацією Полтавської області виявлено Державний акт на право приватної власності на землю від 22.11.2001 року оформленого на ОСОБА_3, та відмовлено у винесенні розпорядження про затвердження технічної документації (а.с. 18).

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №018687, що виданий 22.11.2001 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2859, земельна ділянка площею 3,86 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, належала ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно з довідкою Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.02.2018 року за №150/109-18, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), ОСОБА_3 отримав сертифікат серії ПЛ №007322 на земельну частку (пай) площею 4,80 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Котелевської селищної ради Полтавської області (КСП «Дружба»), зареєстрований Котелевською районною державною адміністрацію Полтавської області за №321 від 27.12.1996 року. Взамін сертифікату на імя ОСОБА_3 видано державний акт серії ІV-ПЛ №018687, що зареєстрований Котелевською селищною радою Полтавської області в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 22.11.2001 року за №2859, площа земельної ділянки 3,86 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16).

Наявність спірного правовстановлюючого документу на землю виданого на імя ОСОБА_3 створює перешкоди позивачу в затвердженні технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості в порядку встановленому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.9 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на земельну ділянку виникло після смерті ОСОБА_3, який помер 26.04.2001 року, а тому державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №018687від 22.11.2001 року є недійсним.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 19.06.2013 року №6-57цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, ч. 4 ст. 200, 206, ч.2 ст. 247, 264 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, ст. 9 ЦК Української РСР, ст. 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №018687 від 22.11.2001 року, що виданий Котелевською селищною радою Полтавської області на імя ОСОБА_3, на земельну ділянку площею 3,86 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, й зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2859, та скасувати його державну реєстрацію.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя