Справа № 163/907/15-ц
Провадження № 2-др/163/1/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті додаткового рішення

28 березня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Любомль заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №163/907/15-ц за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення наданих під звіт коштів,-

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2016 року Любомльським районним судом Волинської області було розглянуто у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_3 про стягнення невиплаченої заробітної плати та зустрічного позову фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих під звіт. Вирішено: «Позов ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця - ОСОБА_3 про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, індексації заробітної плати та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з фізичної особи підприємця - ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 Карого АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, заробітну плату, яка була нарахована за липень жовтень 2014 року у сумі 4373 (чотири тисячі триста сімдесят три) гривні 71 копійка. Стягнути з фізичної особи підприємця - ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за період з липня 2014 року по травень 2015 року в розмірі 2166 (дві тисячі сто шістдесят шість) гривень 23 копійки. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. У задоволенні зустрічного позову фізичної особи підприємця -ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих під звіт відмовити. Стягнути з фізичної особи підприємця - ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок».

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 23 березня 2016 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2017 року рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28.01.2016 року та ухвала апеляційного суду Волинської області від 23.03.2016 року в частині зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення наданих під звіт коштів скасовані, справа в цій частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28.01.2016 року та ухвала апеляційного суду Волинської області від 23.03.2016 року залишені без змін.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 11 січня 2018 року, яке 13 лютого 2018 року набрало законної сили, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення наданих під звіт коштів задоволено частково. Ухвалено: стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмірі 5105 (пять тисяч сто пять) гривень 75 копійок, та стягнути з ОСОБА_2 в користь ФОП ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

26 березня 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у звязку з тим, що при ухваленні вищевказаного рішення не було вирішено питання про усі судові витрати, а саме не стягнуто з відповідача ОСОБА_2 судових витрат повязаних зі сплатою судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарг.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з вимогами статті 265 ЦПК України рішення суду складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 понесено судові витрати зі сплати судового збору, а саме 267,96 грн., за подачу апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області, що підтверджується квитанцією від 05 лютого 2016 року №0.0.500875646.1.

Разом з тим, як зазначалося вище, при розгляді апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2016 року, і в частині первісного позову і в частині зустрічного, судом апеляційної інстанції не було прийнято рішення про задоволення її скарги.

В подальшому, ФОП ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 292,32 грн. за подачу касаційної скарги на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 23 березня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 було задоволено частково, справу в частині зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення наданих під звіт коштів передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в іншій частині вищевказане рішення суду та ухвалу залишено без змін, проте не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Однак, суд звертає увагу, що статтею ст. 270 ЦПК України передбачено, що ухвалити додаткове рішення може лише суд, що ухвалив рішення, діючими нормами цивільного процесуального кодексу України, як і Законом України "Про судовий збір", не передбачено вирішення судом першої інстанції, який розглядає справу після її скасування касаційним судом, питань про стягнення судових витрат сплачених стороною при подачі апеляційної та касаційної скарги, а тому суд дійшов висновку, що заява ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №163/907/15-ц за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення наданих під звіт коштів залишити без задоволення.

Ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь