Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки у праві власності, визнання власності, стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про припинення її частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, вважаючи її незначною, зазначаючи про неможливість спільного користування квартирою та відсутність порушення її прав. Вимагаючи визнати за собою право власності на припинену частку Відповідача, ОСОБА_1 просить стягнути на її користь за рахунок внесених ним на депозит суду коштів відповідну компенсацію.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що у спільній власності Позивача та Відповідача перебуває квартира АДРЕСА_1.

При цьому Позивачу належить 827/1000 часток у праві власності, а Відповідачу - 173/1000 частки у праві власності на зазначену квартиру, що є, на думку Позивача, незначною часткою, якій не відповідає жодна з кімнат у квартирі.

Посилаючись на ст.365 ЦК України, Позивач просить суд припинити частку Відповідача у спірній квартирі з виплатою на її користь компенсації в розмірі 192895,00 гривень грн відповідно до проведеної у справі експертної оцінки квартири та внесеної на депозитний рахунок суду суми.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Представник Відповідача проти позову заперечував, звертаючи увагу суду на те, що у спільній власності подружжя в рівних долях перебуває ще одна квартира АДРЕСА_2, якою користується ОСОБА_2 А тому можливий подальший продаж Позивачем квартири в будинку по АДРЕСА_1, може призвести до суттєвого погіршення майнового стану Відповідача, оскільки продавши квартиру Позивач імовірно ставитиме питання про вселення в другу квартиру - по АДРЕСА_2.

Представник Відповідача наголошував на тому, що він неодноразово пропонував Позивачу та його представнику домовитись щодо порядку фактичного розподілу квартир між колишнім подружжям, проте такі пропозиції залишились без уваги.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення Сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває об'єкт нерухомості - жила квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24.07.2013 у справі про поділ майна подружжя було визнано за ОСОБА_1 827/1000 часток у праві власності на вказану квартиру, а за ОСОБА_2 - 173/1000 частки.

Згідно зі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Враховуючи, що квартира є неподільним об'єктом права власності поділити її між співвласниками неможливо.

Як вбачається з плану квартири, вона складається з двох кімнат житловою площею 30,3 кв.м. Таким чином, на частку Відповідача припадає по 5,24 кв.м, і жодна з наявних у квартирі кімнат цій частці не відповідає. Відтак частку Відповідача на квартиру слід вважати незначними.

Безспірно встановлено, що Сторони вважають неможливим спільне користування квартирою, Позивач в квартирі не проживає, а Відповідач проживає в іншій квартирі за адресою: АДРЕСА_2, яка згідно з тим же рішенням Апеляційного суду м. Києва належить Сторонами на праві спільної часткової власності в рівних долях.

Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Згідно з частиною 2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до Висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи №10655/17-42 від 15.11.2017 ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 1115000 гривень. (а.с.89-105)

Таким чином, суд приймає вартість частки Відповідача у праві власності на квартиру за суму в розмірі 192895,00грн (1115000 / 1000 х 173).

Позивачем з урахуванням вимог ч.2 ст.365 ЦК України внесено на депозитний рахунок суду суму в розмірі 192895,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.969522296.2 від 20 лютого 2018 року.

Посилання представника Відповідача на можливе порушення її прав у випадку припинення її частки на квартиру по АДРЕСА_1 суд не приймає, оскільки у зазначеній квартирі вона фактично не проживає, а у її власності (частковій) перебуває інша квартир в будинку по АДРЕСА_2, яку вона і використовує для проживання.

За таких обставин суд не має підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки усі умови застосування положень ст.365 ЦК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку з чим частка Відповідача у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, підлягає припиненню з виплатою замість неї компенсації з депозиту суду за рахунок внесених Позивачем коштів.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаютьс у разі задоволення позову - на відповідача.

Встановлено, що Позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1873,73 гривень на оплату судового збору, а також 5544 гривень - на оплату вартості проведеної у справі судової експертизи. У зв'язку з задоволенням позову вказані витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Керуючись ст. 365 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй 173/1000 часток двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 173/1000 частку у праві власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53,80 квадратних метрів, житловою площею 30,3 квадратних метрів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості припиненої частки у праві власності в розмірі 192895,00 (сто дев'яносто дві тисячі вісімсот дев'яносто п'ять грн 00 коп.) гривень за рахунок коштів, внесених ним на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві №2089 в Державній казначейській службі України (код 820172) на підставі квитанції № 0.0.969522296.2 від 20 лютого 2018 року.

Зобов'язати Державну казначейську службу України (код 820172) виплатити ОСОБА_2 суму в розмірі 192895,00 (сто дев'яносто дві тисячі вісімсот дев'яносто п'ять грн 00 коп.) гривень внесену ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві №2089 на підставі квитанції № 0.0.969522296.2 від 20 лютого 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7417,73 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: