Справа № 346/5970/17
Провадження № 2/346/612/18
04 квітня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: судді - Пятковського В.І.,
з участю секретаря Іванишин Х.І.,
представник позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що вона на підставі спільного заповіту подружжя, посвідченого 10 червня 2006 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № Д-469, є власником житлового будинку № 9 по вул. Тютюнника в м. Коломия.
У вказаному житловому будинку зареєстрований її онук ОСОБА_3, який більше року не проживає у ньому, не бере участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання квартири.
Реєстрація відповідача у належній їй будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач з 1999 року не проживає за місцем реєстрації в м. Коломия, вул. Тютюнника, 9, Івано-Франківської області, не цікавиться цим житлом, не допомагає в його утриманні, що створює для неї додаткові матеріальні витрати і вказане житло не є для нього таким, що необхідне йому для проживання, то просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим будинком.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся судовими повістками.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.
Як видно із досліджених письмових доказів, позивачці на праві власності належить житловий будинок № 9 по вул. Тютюнника в м. Коломиї.
Наведене підтверджується спільним заповітом подружжя, посвідченим 10 червня 2006 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № Д-469 (а.с. 8). Так, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5 позивачка, як подружжя, на праві спільної сумісної власності володіли вказаним житловим будинком в рівних частках по ?. Вищезазначеним заповітом вони заповіли все належне їм на день смерті майно своїй дочці ОСОБА_6. 24 липня 2011 року її чоловік помер і після його смерті, згідно вимог ст. 1243 ЦК України, вона набула право власності на весь житловий будинок.
Відповідач зареєстрований у спірному житловому будинку, однак протягом ряду років не проживає у ньому і місце його перебування на даний час не відоме.
Реєстрація відповідача в спірному житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла, що не дозволяє їй розпоряджатися своїм майном у повному обсязі.
В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що відповідач був членом сімї позивачки, отже відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які повідомили суду, що відповідача у вказаному житловому будинку не бачили протягом кількох років, жодної допомоги позивачці в утриманні будинку він не надає, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив.
Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає можливим зазначений позов задовольнити.
На підставі наведеного та ст.ст.15, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 264, 265, 268, 280-285 ЦПК України суд,-
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком № 9 по вул. Тютюнника в м. Коломия, Івано-Франківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст рішення виготовлений 06 квітня 2018 року.
Суддя П'ятковський В. І.