Постанова

Іменем України

12 березня 2018 року

м. Київ

справа №761/6874/17

провадження № 61-1452св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), ЖуравельВ. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Пріметалс Текнолоджіз Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 7 грудня 2017 року у складі суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пріметалс Текнолоджіз Україна» (далі - ТОВ «Пріметалс Текнолоджіз Україна») про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Посилаючись на те, що вона не порушувала трудову дисципліну, позивач просила суд визнати неправомірними та скасувати накази відповідача від 23 листопада 2016 року № 56-к та від 9 грудня 2016 року № 60-к про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішеннясуду першої інстанції мотивоване тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності проведено відповідачем відповідно до вимог трудового законодавства України. Доказів, які свідчать про порушення прав позивача, суду не надано.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року в частині відмови у визнанні наказу від 9 грудня 2016 року № 60-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано зазначений наказ незаконним. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у наказі відповідача від 9 грудня 2016 року № 60-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.» не вказано, які саме порушення трудового договору та трудової дисципліни вчинені позивачем за період після притягнення її до дисциплінарної відповідальності наказом від 23 листопада 2016 року № 56, при цьому Правила ділової поведінки, на які посилається відповідач, не містять положень відповідальності за їх порушення. Також не є порушенням трудової дисципліни звернення позивача до керівництва з питань професійної діяльності.

26 грудня 2017 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду міста Києва від 7 грудня 2017 року, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі її позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, оскільки не встановлені всі фактичні обставини у справі та не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

19 січня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Шевченківського районного суду м. Києва зазначену справу.

22 лютого 2018 року вказана справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що сторони перебувають у трудових відносинах.

ОСОБА_4 працює на посаді інженера групи мелургійного устаткування відділу комплексного проектування у ТОВ «Пріметалс Текнолоджіз Україна».

Трудовий договір між позивачем та відповідачем укладено 1 грудня 2014 року.

За умовами трудового договору тривалість робочого часу працівника складає 40 годин на тиждень, п'ятиденний робочий тиждень та 8-ми годинний робочий день.

Між сторонами також досягнуто згоди про те, що працівник має дотримуватись норм ділової етики, правил внутрішнього розпорядку та внутрішніх правил, що встановлені роботодавцем.

З правилами внутрішнього трудового розпорядку та внутрішніми правилами позивач ознайомлена.

Наказом від 23 листопада 2016 року № 56-к позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни у зв'язку із самовільним залишенням робочого місця та відсутності на роботі без поважних причин з 16 год. 13 хв. до 17.00 год. 28 жовтня 2016 року.

Наказом від 9 грудня 2016 року № 60-к позивачу оголошено догану в зв'язку з виявленням факту порушення нею умов трудового договору та Правил ділової поведінки.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним наказу від 23 листопада 2016 року № 56-к з огляду на доведеність вчинення нею порушення трудової дисципліни та правил корпоративної етики.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП Україниза порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Трудовий договір - є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Суди, встановивши, що позивач порушила трудову дисципліну, а відповідачем дотримано процедуру та строк накладення дисциплінарного стягнення, дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання наказу від 23 листопада 2016 року № 56-к незаконним та його скасування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним наказу від 9 грудня 2016 року № 60-к про оголошено позивачу догани в зв'язку з виявленням факту порушення нею умов трудового договору та Правил ділової поведінки, суд апеляційної інстанції обгрунтовано виходив із того, що у зазначеному наказі не вказано, які саме порушення трудового договору та трудової дисципліни вчинені позивачем за період притягнення її до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом від 23 листопада 2016 року № 56-к, а звернення позивача до керівництва з питань професійної діяльності не є порушенням трудової дисципліни.

За таких обставин рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріально та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судами обставини.

Інші доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 7 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат