Справа № 500/1797/18
Провадження № 2-з/500/41/18
УХВАЛА

02 квітня 2018 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з позовом представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 В обґрунтування клопотання представник позивача вказує, що вказаний автомобіль належить відповідачу ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру МВС України №5144, та виконання рішення в майбутньому без забезпечення позову може буде ускладненим, вважає, що таке забезпечення позову не завдасть відповідачу збитків, оскільки транспортний засіб залишається в його користуванні та володінні.

Дослідивши матеріали справи, клопотання про забезпечення позову, суд прийшов до висновку що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з поданого клопотання про забезпечення позову, представник заявника просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме, на транспортний засіб «Toyota Auris », д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру МВС України №5144. Однак до клопотання не надано докази належності рухомого майна, а саме транспортного засобу «Toyota Auris », д/н НОМЕР_2, саме ОСОБА_3 на даний час. Разом з тим у доданій до клопотання довідці Територіального сервісного центру МВС України №5144 від 17.02.2018 року вказано, що на імя ОСОБА_3 03.02.2009 року зареєстрований транспортний засіб «Toyota Auris», д/н НОМЕР_3, 2008 року випуску, а не транспортний засіб «Toyota Auris», д/н НОМЕР_2, у звязку з чим є підстави вважати, що забезпеченням позову накладенням арешту на автомобіль за відсутності даних доказів можуть бути порушені права інших осіб, які не є стороною по справі.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальний збиток та моральну шкоду, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди у загальній сумі 57 535 грн., та судові витрати. Проте, представником позивача не доведено дійсну ринкову вартість рухомого майна, на яке він просить накласти арешт та відповідно не доведено співмірність ціни позову з вартістю предмета забезпечення позову.

Тому, обраний позивачем спосіб забезпечення позову, суд вважає не співмірним із заявленими позовними вимогами.

На підставі наведеного, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись статтями 149-153,260,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_4