Справа № 460/4192/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/783/729/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м.Львів

Справа № 464/5961/16

Провадження № 22ц/783/729/18

Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Яворівського районного суду Львівської області, ухваленого у м.Яворів 31 січня 2018 року (суддя Швед Н.П.)

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третьої особи - Державного нотаріуса Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбас Сергій Йосипович про усунення від права на спадкування, -

встановила:

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_6 Після її смерті відкрилася спадщина. 22 березня 2016 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 до державного нотаріуса Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбаса С.Й., , а 1 березня 2016 року , до цього ж нотаріуса звернулася дочка покійної- ОСОБА_4 Під час підготовчих дій щодо оформлення спадщини нотаріусом було встановлено, що в Спадковому реєстрі містяться відомості про те, що 5 березня 2004 року за реєстровим № 851 Яворівською ДНК посвідчено заповіт відповідно до якого, ОСОБА_6 заповіла все своє майно і все, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право, в рівних частинах кожному ОСОБА_8 та ОСОБА_9 На підставі нотаріально завірених заяв від 29 грудня 2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8, відмовились від прийняття спадщини за заповітом на користь ОСОБА_4 Відтак, у встановлений законом строк, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_4, а їй було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю за законом другої черги, оскільки, право на спадкування має спадкоємець першої черги ОСОБА_4, якій належить спадщина в цілому. Вважає, що ОСОБА_4 не має права на спадщину та повинна бути усунена від права на спадкування майна після смерті матері ОСОБА_6, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 була інвалідом 1 групи загального захворювання опорно-рухового апарату, постійно потребувала сторонньої допомоги, яку надавала вона (позивач). ОСОБА_4 в цей час проживала у Російській Федерації. Просить суд постановити рішення, яким усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Рішенням Яворівського районного суду Львівської областівідмовлено в задоволенні позову.

Ріення суду оскаржила ОСОБА_2 Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що ОСОБА_4 до матері ніколи не навідувалася, не надавала їй жодної допомоги, не цікавилася її життям, не була присутня на її похороні, всі витрати на поховання несли чужі люди. Ствердує, що ОСОБА_4 не має права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, 5 березня 2004 року ОСОБА_6 склала заповіт, за яким, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла в рівних частках ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції у Львівській області від 24 лютого 2016 року НОМЕР_1, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис №140.

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом.

Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємець на час відкриття спадщини в зареєстрованому шлюбі не перебувала та спадкоємців до обов'язкової частки в заповіті не має.

Відповідно до заяв про відмову від спадщини від 29 грудня 2015 року, засвідчених нотаріусом Богучанського нотаріального округу, Красноярського краю, зареєстрованих в реєстрі № 10-2766, 10-2768, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовилися від належних їм часток у спадщині за заповітом відносно майна ОСОБА_6 в користь доньки спадкодавця - ОСОБА_4 Дані заяви 1 березня 2016 року зареєстровано Новояворівською державною нотаріальною конторою за №№154,155 та відповідно до вимог чинного законодавства долучено до спадкової справи №54/2016.

Встановлено, що 29 грудня 2015 року нотаріусом Богучанського нотаріального округу, Красноярського краю посвідчено заяву ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстровий номер 8-2401, як спадкоємець за заповітом та за законом. Дана заява прийнята Новояворівською державною нотаріальною конторою 1 березня 2016 року, та долучена до матеріалів спадкової справи, тобто ОСОБА_4 звернулася в межах встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого відділом РАЦС Яворівського РУЮ Львівської області 2 лютого 2016 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками значаться ОСОБА_12 та ОСОБА_6

З свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3, вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, після одруження шлюбу прізвище «ОСОБА_4» змінено на «ОСОБА_4». Даний факт підтверджує те, що ОСОБА_4 (ОСОБА_4.) є дочкою ОСОБА_6 Відповідно до паспорта громадянина Російської Федерації, виданого відділом внутрішніх справ Богучанського району Красноярського краю № 04 05 050443, ОСОБА_4 зареєстрована на АДРЕСА_2 з 2001 року.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Є встановленим, що ОСОБА_4, яка є дочкою ОСОБА_6, відповідно до ст.1261 ЦК України має право на спадкування за законом у першу чергу після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

26 липня 2016 року відповідачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке на день смерті належали її матері ОСОБА_6

Судом встановлено, що ОСОБА_2 22 березня 2016 року звернулася до Новояворівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємець другої черги. Постановою державного нотаріуса Новояворівської державної нотаріальної контори Коцюмбаса С.Й. від 12 травня 2016 року їй в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю за законом другої черги після смерті сестри ОСОБА_6 відмовлено, оскільки право на спадкування мають спадкоємці першої черги (дочка), якій належить спадщина в цілому.

ОСОБА_6, неодноразово зверталася до Яворівського районного суду Львівської області з позовами до ОСОБА_2 та брала участь під час розгляду таких, оскільки у них з позивачкою були конфліктні відносини відносно спадщини батьків.

Судом встановлено, що відповідач надсилала матері кошти, і за її кошти було організовано похорон та поминки спадкодавця.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 1224 ЦК України зазначені особи, які усуваються від спадкування на підставі закону, зокрема: які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування; батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав; батьки та повнолітні діти, які ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, чи не навідувалася відповідач до матері, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги, оскільки не доведені належними доказами. Разом з тим є встановленим, що відповідач надавала матері матеріальну допомогу, піклувалася про неї.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Встановлено, що хоч спадкодавець була інвалідом, вона утримувала худобу, обробляла землю, особист вела господарство. Докази про те, що вона потребувала сторонньої допомоги відсутні. Смерть спадкодавця поступила в результаті ДТП.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заявлений позов про усунення від права на спадкування є безпідставний, тому в задоволенні такого належить відмовити.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Залишити рішення Яворівського районного суду Львівської області від 31 січня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст рішення складено 12 червня 2018 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р.Мікуш _______________О. Ф. Павлишин