Справа № 548/354/18
Провадження № 2/548/277/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Комаренко В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що «24» листопада 2007 року між нею ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Крутько) ОСОБА_3, 19.11.1989 р. н., та ОСОБА_2, 15.09.1984 р. н., було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №163 від «24» листопада 2007 року.

В шлюбі у сторін народилася: «15» вересня 2012 року, донька - ОСОБА_4, «15» листопада 2014 року, син - ОСОБА_5, які на даний час є малолітніми.

З початку 2018 року у позивача з відповідачем виникли непорозуміння та суперечності, і як наслідок вони втратили всі фізичні та духовні зв'язки, спільне проживання виявляється неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків.

На даний час спільне господарство разом з відповідачем сторони не ведуть, хоча й мешкають на даний час тимчасово в одному домоволодінні.

Відносини між позивачем та відповідачем зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах та в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливими.

На примирення позивач з відповідачем не згодна, тому вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу.

Шлюб сторони розривають вперше.

Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище чоловіка - ОСОБА_5.

Малолітні діти: донька - ОСОБА_4, «15» вересня ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_5, «15» листопада ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу до повноліття залишається проживати із позивачем .

Суперечки щодо розподілу спільного майна подружжя у сторін на даний час не має.

Викладені обставини підтверджуються наступними доказами:

1)оригіналом свідоцтва про шлюб серія 1-КЕ №040279,

2)копією повторного свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії 1-КЕ №242615,

3)копією повторного свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії 1-КЕ №242616,

4)Фотокопією паспорта громадянки України та ідентифікаційного коду ОСОБА_1,

5)Фотокопією паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду ОСОБА_2,

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася, але в заяві прохала суд провести розгляд справи у її відсутність.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, з"ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку,що позов підлягає до задоволенняз наступних підстав.

З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивача та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру.

Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного Кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зіст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позовпро розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов пророзірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позовпро розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально.

Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими,зваженими та обміркованимиі подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.105,109,110,112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити повністю.

Шлюб між позивачкою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Крутько) ОСОБА_3, 19.11.1989 р. н. та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №163 від «24» листопада 2007 року, - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище - " Остапенко".

Повернути ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 26 лютого 2018 року за квитанцією № 0.0.974694065.1 в сумі 704,80 грн., тобто в розмірі 352 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 28.03.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна