Справа № 303/4913/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Мацунича М.В.,

за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року (у складі судді Котубей І.І.) за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради та управління освіти виконавчого комітету Мукачівського міської ради про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із цим позовом до суду в серпні 2017 р.

Просила:

-визнати незаконним і скасувати наказ № 25-к від 20.05.2015 р. «Про звільнення», яким її звільнено згідно з п.1 ст.40 КЗпП України;

-поновити її на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради, але не нижче займаної посади;

-стягнути з управління освіти виконавчого комітету Мукачівського міської ради середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку (ухвалення рішення суду), що складає 72 532,79 грн.

Позов мотивований тим, що з 1994 р. вона працювала на посаді керівника гуртка в Мукачівській станції юних техніків Мукачівської міської ради. На підставі наказу № 25-к від 20.05.2015 р. її було звільнено з указаної посади з 02.06.2015 р. у зв'язку з ліквідацією установиза рішенням 70-ї позачергової сесії Мукачівської міської ради 6-го скликання № 1310 від 15.01.2015 р. Незаконність цього рішення оскаржувалася у судах різних інстанцій. 10.05.2017 р.їй стало відомо про постанову Мукачівського міськрайонного суду від 29.07.2015 р., якою було скасовано вказане рішення міської ради про ліквідацію Мукачівської станції юних техніків.У зв'язку з цим вважає, що має право на визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 р. у задоволені позову відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 пропустила передбачений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, а підстав для визнання строку пропущеним із поважних причин судом не встановлено. Водночас установлено обґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо її незаконного звільнення і наявності підстав для поновлення на роботі.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення із підстав, передбачених ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Узагальнені доводи скарги зводяться до того, що про визнання ліквідації Мукачівської станції юних техніків незаконною їй стало відомо в серпні 2017 р., а в позовній заяві було помилково зазначено дату 10.05.2017 р.

Відзиву на скаргу відповідачі не подали, проте в судовому засіданні їх представники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не визнали такої і просять залишити рішення суду без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення - скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, з таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи скарги стосуються питання строку звернення до суду.

З цього приводу суд першої інстанції установив, що ОСОБА_1 пропущено місячний строк звернення до суду з вимогою про поновлення на роботі, оскільки, як визнано представником останньої у судовому засіданні, копію трудової книжки та наказ про звільнення отримано нею зразу після звільнення, тобто в кінці травня 2015 р. Представник ОСОБА_1 як у позовній заяві так і в клопотанні про поновлення строку зазначив, що про постанову суду, котрою було скасоване рішення Мукачівської міської ради щодо ліквідації Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради, їй стало відомо 10.05.2017 р. На наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду (з 10.05.2017 р. по 29.08.2017р.) ОСОБА_1 та її представник не вказали.

Решта обставин (включно з доведеністю факту незаконного звільнення ОСОБА_1 та наявності підстав для її поновлення на роботі) не оспорюються, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

Суд апеляційної інстанції з приводу строків звернення до суду встановив таке.

У позові та в заяві про поновлення строку звернення до суду від 29.08.2017 р. ОСОБА_2 як представник ОСОБА_1 указує, що про постанову Мукачівського міськрайонного суду від 29.07.2015 р. стосовно незаконності ліквідації Мукачівської станції юних техніків останній стало відомо 10.05.2017 р. Обидві заяви підписані лише ОСОБА_2 (а.с.1-2, 8). Водночас у заяві про поновлення строку зазначено, що вказана постанова була отримана ОСОБА_1 в кінці серпня 2017 р. через канцелярію Мукачівського міськрайонного суду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 уже стверджує, що про обставини визнання ліквідації Мукачівської станції юних техніків незаконною і відновлення її роботи ОСОБА_1 стало відомо в серпні 2017 р. після відповідних звернень, у зв'язку з чим вона 29.08.2017 р. звернулася до суду з позовною заявою про поновлення на роботі. У цій заяві було помилково зазначено дату 10.05.2017 р.

Оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 була відсутня, то в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що про обставини, які стали підставою для звернення до суду за вирішенням трудового спору, їй стало відомо лише в серпні після відповідних звернень до Мукачівського міськрайонного суду, Мукачівської міської ради та внаслідок спілкування з колишніми колегами.

Так, допитана як свідок ОСОБА_5 показала, що 08.08.2017 р. подзвонила ОСОБА_1 та повідомила їй про відновлення роботи Мукачівської станції юних техніків, скинула через Viber копію судового рішення про поновлення на роботі одного з колишніх колег і надала координати ОСОБА_2

Як видно з матеріалів справи, 12.08.2017 р. ОСОБА_1 зверталася до Мукачівського міськрайонного суду з проханням надати інформацію про наявність або відсутність звернення громадян із позовною заявою до Мукачівської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення Мукачівської міської ради № 1310 від 15.01.2015 р., а за наявності звернення і розгляду справи по суті - надати належно завірену копію судового рішення (а.с.3), та до Мукачівської міської ради - з проханням надати письмову довідку про час роботи і заробітну плату (а.с.4).

Апеляційний суд вважає, що наведені обставини, показання свідка та письмові докази в їх сукупності є достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 не пропустила строк звернення до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові за пропуском строку звернення до суду, базувався на вказаній представником ОСОБА_2 у позовній заяві та заяві про поновлення строку даті 10.05.2017 р., яка визнана помилковою самим же ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, заперечена ОСОБА_1 та спростована показаннями свідка.

За приписами ст. 263 ч.1, 2, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції у частині, що переглядається, не відповідає указаним вимогам.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п.1 ЦПК підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

За результатами розгляду апеляційної скарги та з урахуванням того, що установлений судом першої інстанції факт порушення трудових прав ОСОБА_1 відповідачами не оспорений, позовні вимоги про визнання незаконним і скасування наказу № 25-к від 20.05.2015 р. «Про звільнення» та поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягають задоволенню.

Однак, вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає, оскільки згідно з положеннями ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, заявлена вимога не входить до предмету доказування у спірних правовідносинах і суперечить належним до застосування нормам матеріального права.

Судові витрати на загальну суму 1344 грн. відповідно до приписів ст. 141 ЦПК належить покласти на відповідачів у рівних частках і присудити державі.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року скасувати.

3. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

3.1. Визнати незаконним і скасувати наказ № 25 від 20.05.2015 р. «Про звільнення ОСОБА_1.»

3.3. Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області.

3.4. У задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку відмовити.

4. Стягнути з Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області та управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради в дохід держави 1344 грн. у відшкодування судового збору (по 672 грн. із кожного).

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6. Повне судове рішення складено 03 квітня 2018 р.

Судді: