РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2018 рокуСправа №451/429/18
Провадження № 2/451/448/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вимогами, відповідно до яких, просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення по вулиці Львівська,1, прим.1 у м.Радехів Львівської області загальною площею 85,9 м.кв..

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на обставини, що згідно даних державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №791769, виданого 05.03.2010 року, він є власником земельної ділянки площею 0,0230 га, розташованої по вулиці Львівська,1С у м.Радехів, цільовим призначенням якої є обслуговування нежитлового приміщення з метою реконструкції під обєкт комерції.

Також, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 25.12.2007 року КП Червоноградське МБТІ, він є власником нежитлового приміщення 1, що розташоване у м.Радехів по вулиці Львівська,1.

У 2017 році він здійснив прибудову до вказаного приміщення і, при цьому, із-за незнання вимог закону, не виготовив відповідну проектну документацію.

У подальшому, під час оформлення документів на введення в експлуатацію нежитлового будинку виявилося, що нерухомість ним реконструйована без належної на це дозвільної документації.

Також позивач зазначає, що нежитловий будинок, хоча і перебудовано без відповідних дозвільних документів, однак у відповідності до будівельних норм та розташований такий на належній йому на праві власності земельній ділянці і без порушення її цільового призначення, від так просить визнати його власником споруди.

Позивач надавши суду заяву із підтриманням вимог, просив розгляд справи здійснити без його участі (а.с.28).

Також і представник відповідача, визнавши вимоги та надавши до суду відповідне клопотання, просив розгляд справи здійснити за його відсутності (а.с.29).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У розумінні ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову (зміну існуючої будови) конкретної земельної ділянки особа зобовязана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 0,0230 га, що розташована по вулиці Львівська,1С у м.Радехів та, яка передана йому для обслуговування нежитлового приміщення з метою реконструкції під обєкт комерції (а.с.5), власником якого він є відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2007 року №17195893 (а.с.6).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним.

Як зазначив Верховний Суд України у своєму рішенні, слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості.

У даному випадку, судом констатовано, що самочинна реконструкція нежитлового приміщення 2 по вулиці Львівська,1 у м.Радехів, хоча і проведена без належних на це дозволів, однак будинок відповідає вимогам надійності і безпечності експлуатації і такий можливо безпечно експлуатувати (а.с.8-15), тобто суд вважає, що конструктивні елементи в цілому придатні до експлуатації, відповідно порушень державних будівельних норм, стандартів і правил не виявлено.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Даних, що реконструйована позивачем будівля без належних на те документів, порушує права та інтереси суміжних землекористувачів, судом не здобуто.

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймаються до уваги обставини визнання вимог представником відповідача (а.с.29) і така позиція сторони, із врахуванням обставин констатованих судом, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного та рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» №6 від 30.03.2012 року, на підставі аналізу представлених суду доказів щодо розташування будівлі (а.с.16-21), та позиції органу місцевого самоврядування, викладеної у листі за №313 (а.с.29), суд приходить до висновку, що самовільно реконструйоване нежитлове приміщення не порушує прав суміжних землекористувачів чи прав інших осіб, в тому числі і Радехівської міської ради, а тому суд у відповідності до п.5 ст.376 ЦК України вважає вимогу ОСОБА_1 правомірною, відтак наявні підстави для задоволення обґрунтованого позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення з прибудовою, що розташоване за адресою: Львівська область, Радехівський район, м.Радехів, вулиця Львівська, буд.1, прим.1, загальною площею 85,9м.кв.

Стягнути із Радехівської міської ради (м.Радехів, вул.І.Франка,2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 704 гривні 80 копійок понесених ним судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_2