Справа № 481/90/18
Провадж.№ 2/481/129/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20.03.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої - судді Вжещ С.І.,
при секретарі Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
24.01.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку, розташованого АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2, яка є попереднім власником цього будинку, понад рік не проживає у спірному приміщенні, однак при цьому залишається бути зареєстрованою у вказаному будинку і добровільно знятися з реєстрації не бажає. Наголосила, що відповідачка ОСОБА_2 ще в листопаді 2016 року, після продажу їй цього будинку, вивезла з будинку усі свої речі та вибула проживати за іншою адресою.
Наявність такої реєстрації відповідачки у належному їй житловому будинку, створює їй перешкоди у користуванні та утриманні цього нерухомого майна, оскільки відповідачка не являється членом її сім'ї, і жодних майнових прав на будинок вже не має. Проте на неї продовжуються нараховуються необхідні комунальні платежі і це заважає їй оформити субсидію на компенсацію витрат зі сплати комунальних послуг. Своє зобов'язання виписатися з вказаного помешкання до листопада 2017 року відповідачка не виконала, що і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання 27.02.2018 року та 20.03.2018 року не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подала.
Тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого 22.11.2016 року за № 1179 приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Савченко А.В., відповідачка ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований АДРЕСА_1 (а.с. 7-11).
Відтак, з того часу новим власником вказаного житлового будинку є позивачка ОСОБА_1
У зазначеному будинку залишається зареєстрованою колишня його власниця ОСОБА_2, що підтверджується записом у будинковій книзі до вказаного будинку (а.с. 12-14).
Згідно розписки, складеної ОСОБА_2 23.11.2016 року, остання зобов'язалася виписатися з вищевказаного будинку на протязі року, однак, як свідчить факт пред'явлення позивачкою даного позову, відповідачка обіцяне не виконала.
Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
При цьому статтею 346 ЦК України передбачений перелік підстав припинення права власності, який не є вичерпним. Підставами припинення права власності є юридичні факти (певні обставини), з якими закон пов'язує припинення права власності. За загальним правилом припинення права власності на певне майно в однієї особи водночас означає виникнення права власності на це ж майно в іншої особи. Підстави припинення права власності можуть бути як за волею власника, та і незалежно від його волі.
З встановлених по даній справі обставин вбачається, що право власності ОСОБА_2 на належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1 було припинено на законних підставах і водночас позивачка ОСОБА_1 набула на цей будинок право власності на законних підставах.
Відтак, оскільки право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок припинено, то вона автоматично втрачає право користуватися приміщенням у цьому будинку.
При судовому розгляді справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивачки у справі. Договір найму спірної квартири між ними також не укладався.
Таким чином, позовні вимоги позивачки ОСОБА_4 про визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням у будинку, ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-281 ЦПК України,
ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання громадянина таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
Суддя