Справа № 462/2711/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6289/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

З участю:позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням компенсації та індексації та стягнення недоплаченої суми відшкодування,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою закрито провадження у справі.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлана з порушенням норм матеріального і процесуального права. Ствердужє, що підстави даного позову є іншими ніж у справах №2-1528/2011 та №461/7765/15, а саме в даному випадку стоїть питання про не проведення повного розрахнку в порядку ст.116 КЗпП України, що встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 31.05.2017 року та дані обставини не потребують додаткового доказування. Аналогічність підстав позову не вбачається також з ухвали ВССУ від 05.09.2016 року у справі №461/7765/15. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, закривши провадження у справі чим позбавив його права на доступ до правосуддя. Просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При розгляді справи в суді першої інстанції суд керувався приписами ЦПК України в редакції 2004 року, на відповідність яким перевіряється оскаржувана ухвала.

Судом встановлено такі обставини.

19 червня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Просить поновити строк звернення до суду, оскільки такий пропущений з поважних причин. Визнати незаконним та скасувати наказ №2147/ос «Про припинення трудового договору (контракту), наказ №546/К «Про припинення трудового договору з начальником поїзда(пасажитського) дільниці 2 групи ОСОБА_2І.». Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника поїзда (пасажирського) дільниці 2 групи Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток (193,42 грн. За день) за час вимушеного прогулу з 01.12.2010 року по день винесення рішення судом, з компенсацією та індексацією. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 суму недоплаченого відшкодування в розмірі 979,20 грн. за ст.117 КЗпП України.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що звільнення 30.11.2010 року відбулося без звернення роботодавця за згодою до Вільної профспілки, членом якої він був з 14.03.2010року та роботодавцю було про це відомо. Крім цього, стверджує, що наказ №2147/ос «Про припинення трудового договору (контракту), наказ №546/К «Про припинення трудового договору з начальником поїзда(пасажитського) дільниці 2 групи ОСОБА_2І.» є незаконним та підлягає скасуванню з підстав не проведення з позивачем повного нарахування та виплати всіх розрахункових сум в порядку КЗпП України, що встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 31.05.2017 року у справі 462/4505/16, яке набрало законної сили.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з вимог чинного на час її постановлення Цивільного процесуального кодексу України, а саме п.2 ч.1 ст.205, якою передбачалося, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В ухвалі суд встановив, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 15 квітня 2011р.,яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2011 року, спір між тими самими сторонами про той самий предмет у позові ОСОБА_2 про поновлення на роботі начальником поїзда, про визнання недійсним наказу №2147/ос «Про припинення трудового договору (контракту), наказ 546/К «Про припинення трудового договору за начальником поїзда (пасажирського) дільниці 2групи ОСОБА_2І.», виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Однак з таким висновком суду колегія не погоджується.

При закритті провадження в порядку п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, по якій судом ухвалене рішення.

Як вбачається з позовної заяви підстави та предмет позову у даній справи не є тотожними з підставами та предметом, згідно з якими Залізничним районним судом м.Львова 15 квітня 2011 року ухвалене рішення.

Предмет позову-це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження у справі належним чином не зясувавши, що підстави та предмет позову у даній справі не є тотожними до підстав та предмету позову у справі рішення по якій набрало законної сили.

Зокрема даний позов позивач обґрунтовує листом про відсутність згоди Вільної профспілки пасажирського вагонного депо Львів на його звільнення, а також посилається на рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року, яким на його думку, встановлені обставини, які мають значення для вирішення цього спору.

Крім цього, в ухвалі суд безпідставно посилався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2016 року, оскільки даний спір стосувався виплати заборгованості по зарплаті за затримку видачі трудової книжки.

Відповідно до пунктів 3,4 частини 1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є : невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

В зв"язку з вищенаведеним, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.3,4, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2017 року скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03.04.2018року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

ОСОБА_5