Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8981/17
У Х В А Л А

04 квітня 2018 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, 02.04.2018 року звернулась до суду із заявою в якій просила вжити заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,6000 га з кадастровим номером :01:009:0171, що знаходиться за адресою с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, що належить на праві власності фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4, мотивуючи тим, що в провадженні суду перебуває справа № 357/8981/17, відповідно до розпорядження від 09.07.2004 року № 228 Білоцерківської РДА Київської області «Про передачу в оренду земельної ділянки», із земель Закритого акціонерного товариства науково-виробничої фірми «Ферокерам» в межах Шкарівської сільської ради було вилучено земельну ділянку площею 5,1427 га забудованих земель і передано в довгострокову оренду з правом викупу Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 під обслуговування виробничої бази на території Шкарівської сільської ради, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Таращанська, 194а, на підставі зазначеного розпорядження 14.07.2004 року між Білоцерківського РДА Київської області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Київському регіональному центрі державного земельного кадастру, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи № 49, 50 від 01.07.2004 року. Разом з цим, згідно з договором купівлі-продажу від 18.12.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, останньому належить земельна ділянка площею 0,6000 га за кадастровим номером :01:009:0171, що знаходиться за адресою с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області. Вказана земельна ділянка повністю накладається на земельну ділянку позивача, що підтверджується зведеним кадастровим планом, складеним на замовлення заявника геодезистом, що доданий до позовної заяви, також позивачу відомо, що відповідач ОСОБА_4 розміщує оголошення в газетах та на сайтах мережі Інтернет про продаж належної йому земельної ділянки в с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, таким чином, до прийняття судом рішення за вказаним позовом у позивача є ризик того, що відповідач ОСОБА_4 може розпорядитися своєю земельною ділянкою на власний розсуд, в тому числі продати або відчужити її іншим способом, що ускладнить розгляд справи та виконання рішення суду.

12.09.2017 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дмитренко А.М. було відкрито провадження у даній справі.

18.01.2018 року розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 347 від 18.01.2018 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки у головуючого судді Дмитренко А. М. 11.01.2018 року закінчилися повноваження в звязку з відставкою, тому справу 18.01.2018 року, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу справи та передано 23.01.2018 року судді Бондаренко О.В.

25.01.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області справу було прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Пункт 2 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов'язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи, що позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог та з метою забезпечення поновлення прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1, про забезпечення позову, задовольнити.

З метою забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, накласти арешт на земельну ділянку площею 0,60 га, з кадастровим номером :01:009:0171, що знаходиться за адресою с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, що належить на праві власності фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя ОСОБА_5