Провадження № 2/520/2959/18
Київський районний суд м. Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Відповідач до суду не зявилась, про час і місце слухання справи сповіщалась судом неодноразово у відповідності до вимог закону, відзив на позов не надала.
За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.
Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:
На підтвердження позовних вимог позивачева сторона посилалась на розписку від 05.05.2014 року і на розписку від 08.01.2015 року, виконані відповідачем.
При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав:
Суд встановив, що ОСОБА_2 свої зобовязання за договорами позики не виконав і не повернув позичені на певний строк грошові кошти.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору; однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі. При цьому, посвідчення договору позики нотаріусами відбувається з дотриманням загальних правил посвідчення договорів, а саме:
при вчиненні нотаріальних дій нотаріус установлює особу, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії; нотаріус зобовязаний установити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину, та наявність згоди другого з подружжя; при посвідчення правочинів нотаріус зясовує обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, та обсяг правоздатності юридичних осіб, які є учасниками правочинів. У даному випадку договір позики сторони посвідчили нотаріально.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.
Статтею 1050 ЦК України визначено наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст.625, 1050 ЦК України, які передбачають наслідки порушення договору позичальником, відповідач зобовязаний сплатити позивачу суму боргу , а також 3% річних від простроченої суми позики.
З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними.
У відповідності до положень ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 912,78 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 6475 грн, понесення яких підтверджено відповідними квитанціями, договором про надання правової допомоги №25-17 від 05.09.2017 року, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги , розрахунком витрат.
Керуючись ст.ст.263-265,268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт КМ1444369, виданий 01.02.2007 року, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2-т. ОСОБА_3,31 кв.5, на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 7387 грн 78 коп, де витрати на сплату судового збору 912,78 грн, витрати на правничу допомогу 6475 грн.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.