АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» березня 2018 року

м. Харків

справа № 638/14349/15-ц

провадження № 22-д/790/42/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ненадання інформації про якість стічних вод за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо застосування зворотної дії закону, що скасовує відповідальність фізичної особи.

В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» грошову суму в розмірі 12 049,45 грн., де: 11 590,85 грн. - заборгованість за надання інформації про якісний склад стічних вод; 243,60 грн. - судовий збір; 215,00 грн. - витрати, пов'язані з відправкою телеграми про виклик до судового засідання.

На зазначене рішення суду першої інстанції ним було подано апеляційну скаргу, в якій, як на основний доказ, посилався на зворотну дію закону, що скасовує відповідальність фізичної особи. Проте, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи постанову від 30 січня 2018 року, якою відмовив у задоволенні апеляційної скарги, даний доказ не врахував, правовий аналіз не здійснив, висновок не надав, що є підставою для ухвалення додаткового рішення. Також, судом було застосовано наказ Держбуду України 19 лютого 2002 року № 37, який на час розгляду справи втратив чинність.

Також ОСОБА_1 заперечував щодо віднесення даної справи до малозначної, оскільки позов ним надавався до суду в порядку загального позовного провадження та з викликом сторін.

Зважаючи на зазначене, просив суд ухвалити додаткове рішення щодо застосування зворотної дії закону, що скасовує відповідальність фізичної особи та щодо підстав віднесення даної справи до категорії малозначних.

Представник КП «Харківводоканал» подав відзив на вищевказану заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому зазначив, що посилання ОСОБА_1 на застосування зворотної дії закону є необґрунтованими, оскільки дане положення можливо застосувати лише до фізичної особи, а у даній справі ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та спір виник у зв'язку з його підприємницькою діяльністю. Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_1 щодо застосування судом наказу Держбуду України 19 лютого 2002 року № 37, який втратив чинність, оскільки в постанові було зазначено, що предметом позову є заборгованість, що виникла в період дії даного наказу. Також, виходячи з розміру ціни позову дана справа є малозначною. Зважаючи на вказане, просив суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Сторони до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення та відзиву на неї, вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» грошову суму в розмірі 12 049,45 грн., де: 11 590,85 грн. - заборгованість за надання інформації про якісний склад стічних вод; 243,60 грн. - судовий збір; 215,00 грн. - витрати, пов'язані з відправкою телеграми про виклик до судового засідання.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2017 року без змін.

В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 посилався на зворотну дію закону, що скасовує відповідальність фізичної особи та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з даними доводами ОСОБА_1 з наступних підстав.

З матеріалів справи та постанови апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року вбачається, що спір між сторонами виник у зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 обов'язків щодо надання КП «Харківводоканал» інформації про якісний склад стічних вод.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та КП «Харківводоканал» укладено додаткову угоду на приймання стічних вод, в якій зазначено, що видом діяльності ОСОБА_1 є «Спортивно-оздоровчі послуги, перукарські послуги, роздрібна торгівля».

Хоча основний договір та додаткову угоду до нього укладено ОСОБА_1 як фізичною особою, проте за даним договором та додатковою угодою КП «Харківводоканал» надавало послуги з приймання стічних вод у зв'язку з проведенням ОСОБА_1 підприємницької діяльності.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрований як фізична особа-підприємець, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування зворотної дії в часі закону.

Положення ч.1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, можлива лише у відношенні до фізичних осіб та не поширюються на випадки здійснення такими особами підприємницької діяльності.

Судом апеляційної інстанції було надано в мотивувальній частині постанови обґрунтування щодо здійснених висновків, а саме зазначено, що наказ Держбуду України 19 лютого 2002 року № 37 втратив чинність 21 травня 2017 року, а предметом позову є стягнення заборгованості в розмірі 11 590,85 грн., що була нарахована за період з 01 лютого 2014 року по 31 жовтня 2014 року. В період з 19 лютого 2002 року по 21 травня 2017 року зазначений наказ був чинним та обов'язковим для виконання сторонами в період за який нарахована заборгованість за невиконання відповідачем зобов'язання щодо надання інформації про якісний склад стічних вод. Зобов'язання ОСОБА_1 перед КП «Харківводоканал» виникли в період, коли наказ діяв.

Отже, посилання ОСОБА_1 стосовно того, що судом апеляційної інстанції не було досліджено наведені ним доводи є необґрунтованим.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Проте, з тексту заяви ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового судового рішення та з досліджених матеріалів справи не вбачається, що судом апеляційної інстанції при перегляді даної справи не ухвалено рішення стосовно певної позовної вимоги.

Посилання ОСОБА_1 щодо ненадання оцінки його доводам про зворотну дію в часі законів при перегляді рішення суду першої інстанції, які як зазначено вище є необґрунтованими, не є правовою підставою в розумінні п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України для задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення.

Крім того, Цивільним-процесуальним кодексом України не передбачено повноваження суду апеляційної інстанції щодо ухвалення додаткового рішення у зв'язку з ненаданням оцінки будь-якому доводу. Повторний розгляд доводів судом однієї і тієї ж інстанції, навіть якщо вони й не були розглянуті, з ухваленням нового рішення є неможливим та таким, що призведе до порушення встановленої нормами Цивільним-процесуальним кодексом України процедури перегляду цивільної справи.

Що ж стосується доводів ОСОБА_1 щодо неправильного визначення судом апеляційної інстанції категорії справи, а саме, те що дана цивільна справа не є малозначною та не розглядається в порядку спрощеного провадження, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та неспроможними.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі становить 11 590,85 грн. (заборгованість за надання інформації про якісний склад стічних вод), а сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 176 200,00 грн., то дана справі є малозначною і підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що спір розглядався судом першої інстанції з викликом сторін у порядку загального позовного провадження не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.9 ч.1 ЦПК України, прийнятого 03 жовтня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Нова редакція ЦПК України набрала чинності 15 грудня 2017 року, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрите 29 грудня 2017 року, зважаючи на що дана справа підлягає розгляду за правилами, встановленими саме новою редакцією ЦПК України.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі.

Керуючись ч.5 ст. 270 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ненадання інформації про якість стічних вод - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Текст ухвали виготовлений "30" березня 2018 року.

Головуючий суддя: Судді:А.І. Колтунова С.С. Кругова О.В. Маміна