Провадження № 2-о/522/44/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді: Домусчі Л.В.,

За участі секретарі: Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Гуляївська сільська рада Березівського району Одеської області в особі Гуляївського сільського голови - Юрченко Тетяни Петрівни, ОСОБА_3, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її колишній чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,77 га, розташованої на території Гуляївської сільської ради, Березівського району, Одеської області, яка має кадастровий номер НОМЕР_3, та відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого Березівською районною державною адміністрацією Одеської області 23 березня 2006 року належала на праві власності ОСОБА_4. Заповіту ОСОБА_4 не залишив, інших родичів або спадкоємців померлого не має. Заявниця ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом. При зверненні до нотаріуса вона отримала відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутнє документальне підтвердження для спадкування, як спадкоємця четвертої черги. Оскільки довести факт проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю не менше як п'ять років самостійно вона не може, а цей факт породжує для неї правові наслідки, вона просить суд встановити даний факт у судовому порядку для подальшого оформлення спадкових прав.

У судовому засіданні 14.03.2018 року заявниця та її представник ОСОБА_5 (діюча по довіреності від 16.11.2017 року) не з'явились, від представника заявника до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити вимоги заяви з підстав, викладених у ні й. У минулих судових засіданнях представника заявника пояснила, що заявниця є її матір'ю, заявниця разом з померлим мешкали з 1992 року і до 1999 року вони мешкали в Миколаївській області, потім переїхали до Одеської області с. Златоустове на вул. Фрунзе, де придбали будинок, і з 2001 року переїхали жити до с. Гуляївка, де придбали будинок та оформили право щодо нього на ОСОБА_4. У 2004 році вони зареєстрували свій шлюб та спільно проживали до моменту смерті ОСОБА_4, вели спільне господарство. У 2016 році судом їх шлюб було розірвано, на той час вони посварилися, проте до органів ДРАЦС з приводу реєстрації розірвання шлюбу вони не звертались і після цього продовжували разом проживати як чоловік та дружина. Померлий ОСОБА_4 дуже хворів та не працював, заявниця постійно за ним доглядала, лікувала його, купувала всі необхідні ліки, сплачувала за комунальні послуги. Пояснила, що ОСОБА_4 залишив заповіт на її сестру - ОСОБА_3, проте у заповіті було вказано лише належний спадкодавцю будинок, а належна спадкодавцю земельна ділянка не охоплена змістом вказаного заповіту. Заявниця ОСОБА_1 зверталась до нотаріуса щодо оформлення права на спадщину у вигляді земельної ділянки, проте їй видали відмову та нотаріус роз'яснив право звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. За вказаних обставин просила задовольнити заяву.

Інші учасники справи у судове засідання також не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 16.01.2018 року, згідно якої вона не заперечувала проти розгляду справи та стосовно отримання її матір'ю - ОСОБА_6 належної за законом частки спадкового майна, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

У минулих судових засіданнях представник заінтересованої особи - Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області в особі Гуляївського сільського голови - Юрченко Т.П. визнала той факт, що заявниця ОСОБА_1 дійсно проживала з 2001 року спільно з ОСОБА_4 однією сім'єю і вели спільне господарство, до дня його смерті (ІНФОРМАЦІЯ_4) за адресою: АДРЕСА_1.

У період з 22.03.2018 року по 29.03.2018 року суддя перебувала у щорічній основній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, матеріали витребуваної судом спадкової справи №70/2017, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне:

Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України ( що діяла на момент вказаних правових відносин): до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки,

Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім'ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов'язкової ознаки сім'ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, серії НОМЕР_5, виданим 13 січня 2017 року, Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

За життя, ОСОБА_4 володів на праві приватної власності земельною ділянкою площею 1,77 га, яка розташована на території Гуляївської сільської ради, Березівського району Одеської області, та яка має кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого Березівською районною державною адміністрацією Одеської області 23 березня 2006 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №70/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, витребуваної судом, померлий за заповітом від 21.11.2003 року своє майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, заповідав ОСОБА_3 - доньці заявниці ОСОБА_1. Право на спадщину було оформлено ОСОБА_3 та остання отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 22.09.2017 року.

Між тим, земельна ділянка під цим будинком, належна померлому ОСОБА_4, не була охоплена змістом вказаного заповіту.

Згідно листа завідувача Березівської державної нотаріальної контори Одеської області №210/01-16 від 27.02.2018 року, ОСОБА_1 зверталась на особистому прийомі за консультацією до нотаріуса з питання прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та отримала усну консультацію, а також письмове роз'яснення з цього приводу, згідно яких було повідомлено, що шлюб між заявницею та спадкодавцем було розірвано, а факт проживання однією сім'єю на момент відкриття спадщини не є підтвердженим юридичним фактом. Також нотаріусом роз'яснено ОСОБА_1 порядок підтвердження цього факту у судовому порядку.

Зазначене підтверджується листом (роз'ясненнями) завідувача Березівської державної нотаріальної контори Одеської області №1076/01-16 від 05.09.2017 року, адресованих ОСОБА_1.

Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини підтверджується розглянутими у судовому засіданні доказами, а саме:

1. Відповідно до свідоцтво про одруження серії НОМЕР_6, виданого виконкомом Гуляївської сільської ради, Березівського району Одеської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб 16 листопада 2004 року, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 06.

2. Відповідно до рішення Березівського районного суду від 14.11.2016 р., шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний.

3. Відповідно до довідки Гуляївської сільської ради, Березівського району, Одеської області, № 332 від 21.07.2017 року, ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_4 з 2001 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4, за однією адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство і сумісно сплачували комунальні платежі.

4. Вказане також вбачається із паспорта громадянина України заявниці ОСОБА_1, відповідно до даних якого вона була зареєстрована з 2004 року до 2017 року за адресою проживання померлого ОСОБА_4: АДРЕСА_1, тобто разом з померлим.

Крім того, такий факт підтвердила представник заявника ОСОБА_5 і голова Гуляївської сільської ради, Березівського району, Одеської області,.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з 2004 року, тобто більше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.. 15, 16, 1216-1218, 1222, 1258, 1264 ЦК України, ст.ст..2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354, п. 9 Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2), зацікавлені особи: Гуляївська сільська рада Березівського району Одеської області в особі Гуляївського сільського голови - Юрченко Тетяни Петрівни (АДРЕСА_3), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1), про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім'єю - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сімєю понад путь років до часу відкриття спадщини разом зі спадкодавцем - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 30.03.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі