Постанова

Іменем України

5 березня 2018 року

м. Київ

справа № 201/6982/17

провадження № 61-1329 св 17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_4,

відповідач - державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет»,

третя особа - Міністерство освіти і науки,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року у складі головуючого-судді Ткаченко Н.В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюти Ж. І.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» (далі - ДВНЗ «Національний гірничий університет»), третя особа - Міністерство освіти і науки, про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії.

Позовна заява мотивована тим, що він з 1 вересня 2013 року був зарахований до складу студентів, прийнятих на навчання за державним замовленням за денною формою навчання поза конкурсом до ДВНЗ «Національний гірничий університет» за напрямком підготовки «Гірництво».

Позивач зазначає, що на момент вступу та навчання його батько ОСОБА_5 мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля більше 15 років, тому відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» він має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб, натомість стипендія йому нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути з ДВНЗ «Національний гірничий університет» на його користь ненараховану та недоплачену стипендію, враховуючи інфляційні втрати, у розмірі 22 097 грн 35 коп., з яких: недоплачена стипендія - 15 543 грн 40 коп., інфляційні втрати за період з вересня 2012 року по червень 2016 року - 6 553 грн 95 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ДВНЗ «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_4, не нараховану та недоплачену стипендію, враховуючи інфляційні втрати, у розмірі 22 097 грн 35 коп., з яких: недоплачена стипендія - 15 543 грн 40 коп., інфляційні втрати за період з вересня 2012 року по червень 2016 року - 6 553 грн 95 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_4 доведені та обґрунтовані, оскільки ОСОБА_4 має право на призначення йому стипендії в розмірі, визначеному статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тобто в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ДВНЗ «Національний гірничий університет», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким частково відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що позивач взагалі не звертався до Університету з заявою про виплату йому стипендії у розмірі прожиткового мінімуму на підставі статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тобто право позивача не було порушено, а також на те, що позивач пропустив строк позовної давності, у зв'язку з чим на користь позивача підлягає стягненню невиплачена стипендія лише за останні три роки, а інфляційні втрати - за один рік.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень, щодо законності та обґрунтованості.

Судами встановлено, що з 1 вересня 2013 року позивач ОСОБА_4 навчається у ДВНЗ «Національний гірничий університет» за напрямком підготовки «Гірництво» за державним замовленням за денною формою навчання.

Копією свідоцтва про народження від 06 липня 1995 року підтверджується, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 20 травня 2013 року ОСОБА_5 (батько ОСОБА_4) працює у ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 3 листопада 2003 року та стаж його роботи у вугільній промисловості становить 16 років 4 місяці 10 днів (на час надання довідки).

Позивач ОСОБА_4 був зарахований до ДВНЗ «Національний гірничий університет» на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років

З довідки про доходи вбачається, що позивачу було виплачено стипендію з вересня по грудень 2013 року - 3445 грн 60 коп.; з січня по грудень 2014 року - 10 336 грн80 коп.; з січня по грудень 2015 року - 10 785 грн 20 коп.; з січня по грудень 2016 року - 11682 грн.

Відповідно до частини третьої статті 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі дійшли по суті обґрунтованих висновків про порушення та невизнання ДВНЗ «Національний гірничий університет» права ОСОБА_4 на отримання стипендії відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв'язку з чим правильно задовольнили позовні вимоги.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що позивач не звертався до університету з заявою про виплату йому стипендії на підставі статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є безпідставними, оскільки право позивача на відповідні пільги не ставиться у залежність від подачі відповідних заяв, а гарантоване державою та має бути забезпечене відповідачем, якому при вступі на навчання позивачем надавались докази наявності пільг.

Посилання заявника про застосування до цих правовідносин наслідків спливу позовної давності є необґрунтованими, оскільки позивач дізнався про порушення свого права щодо недоплачених сум стипендії з довідки про доходи від 31 березня 2017 року, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет»залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
С. О. Карпенко
В. А . Стрільчук