АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1373/18 Справа № 206/3076/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Омегабанк» про визнання іпотеки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Омегабанк» про визнання іпотеки припиненою.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року від інших учасників справи до суду не надходило.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 23 червня 2006 року був укладений кредитний договір №0301/0606/88-443.

В забезпечення виконання кредитного договору №0301/0606/88-443 від 23.06.2006 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір № 0301/0606/88-443-Z-1 від 23.06.2006 року, за яким передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру №46 в будинку №3 по вул. Бехтерева,3/46 в м. Дніпро.

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» (яке є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_4 плюс» були укладені Договір факторингу №15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28 листопада 2012 року за реєстровим №6970, згідно яких право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_4 плюс».

Рішенням від 12.06.2015 року (індексний номер 22047309) приватний нотаріус ОСОБА_6 зареєструвала право власності на квартиру за адресою м. Дніпро, вул. Бехтерева, 3/46 на нового власника, а саме за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна станом на 28.08.2015року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 року було визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 3/46 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (), індексний номер 22047309 від 12.06.2015 року.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» () права власності на квартиру за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 3/46, що здійснена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, номер запису про право власності 10024067 від 12.06.2015 року. Скасовано Державну реєстрацію обтяжень на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 3/46, номери запису в реєстрі 10024072 від 23.06.2014р. і 10024073 від 25.06.2014р.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.593 ЦК України, ст.17 Закону "Про іпотеку" встановлено перелік підстав припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Зі змісту підпункту 13.3 пункту 13 договору іпотеки від 23.06.2006 року слідує, що сторонами погоджено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене у п.п. 12.3.1 та п.п. 12.3.2 цього пункту.

Проте, при дослідженні матеріалів справ, судом першої інстанції не встановлено факту, що між іпотекадержателем ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та іпотекодавцем ОСОБА_2 укладався договір про задоволення вимог іпотекодержателя, чи здійснювалось застереження в іпотечному договорі, чи що між ними укладались ще якісь договори з приводу відчуження предмета іпотеки.

А факт державної реєстрації за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на предмет іпотеки, який був скасований постановою суду, не свідчить про набуття ним, як іпотекодержателем права власності на цей предмет іпотеки.

Таким чином, іпотекодержателем ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не доведено, що в передбачений законом спосіб набуло право власності на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1, а тому підстав вважати, що іпотека є припиненою не має.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що іпотека на даний час є припиненою, оскільки строк дії іпотечного договору сплинув,колегія суддів вважає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджено та визнано сторонами по справі, що до тепер основне зобовязання за кредитним договором не виконано.

З п.17 іпотечного договору вбачається, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Одночасно з нотаріальним посвідченням даного договору накладається заборона відчуження предмета іпотеки. Договір діє до виконання позичальником основного зобовязання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що підстав вважати, що строк дії іпотечного договору сплинув, а іпотека відповідно є припиненою, не має.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4