Справа № 2-1024/2010
№ провадження 4-с/738/3/2018
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2018 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Сова Т.Г.

секретаря Бреус Н.В.

з участю: особи, дії якої оскаржуються ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3.

розглянувши в судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області скаргу ОСОБА_3 на дії заступника начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 до Менського районного суду звернулась ОСОБА_3 із скаргою на дії державного виконавця заступника начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1.

Мотивувала заявник своє звернення тим, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2010 року з відповідача ОСОБА_2 на користь заявниці було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Після набрання Законом України № 2037-УІІІ чинності та з урахуванням змін, внесених в ст.182 Сімейного кодексу України, що розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заявниця звернулась до виконавця з вимогою нараховувати розмір аліментів з урахуванням нововведень.

Але заявниці було відмовлено в такій процедурі нарахування розміру аліментів, в своєму листі державний виконавець пояснив, що зміст рішення Менського районного суду, на яке посилається заявниця не містить мінімального розміру аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є лише посилання на 30%. Крім того, виконавець вважає, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить повноважень виконавця щодо зміни мінімального розміру аліментів, встановлених судом.

Скаржник вважає, що було суттєво порушено її право на отримання аліментів в тому розмірі, який вказаний в ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України.

В судовому засідання скаржник (стягувач) ОСОБА_3 підтримала вимоги, викладені в скарзі та наполягала на їх задоволенні. Після перерви в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про можливість розгляду скарги без її участі.

Особа, дії якої оскаржувала скаржник, державний виконавець - заступник начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 в судовому засіданні з вимогами скаржниці не погодився, та показала, що він як державний виконавець не може змінювати рішення суду, в якому йдеться про розмір аліментів - не менше 30% прожиткового мінімуму всіх видів заробітку (доходу). Після перерви в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення на вимоги викладені в скарзі.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні з вимогами скаржника погодився, після перерви в судове не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2010 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 102546 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6, після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвище «Соловей» (а.с.30).

Внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватися з боржника, з приводу виконання рішення суду, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права.

Відповідно ст. 449 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця.

У пункті 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Положеннями статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст. 192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги скаржника є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447- 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Вимоги стягувача ОСОБА_3 - задовольнити.

Дії державного виконавця заступника начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 визнати незаконними.

Зобовязати державного виконавця заступника начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 поновити порушене право скаржника ОСОБА_3, здійснити перерахунок розміру аліментів, визначених у рішенні Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2010 року з ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України починаючи з 08.07.2017 року .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд.

Суддя Т.Г. Сова