Справа № 333/7610/17
Пр. № 4-с/333/12/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Довгаль А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1, на дії та рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, заінтересована особа, стягував: ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на дії та рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, заінтересована особа, стягував: ОСОБА_3

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 51302870 згідно з виконавчим листом № 333/5433/14-ц, виданого 08.06.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2015 року про витребування з володіння ОСОБА_1 автомобіля «Деу-Есперо» 1993 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2013 року та технічний паспорт на нього. Постанова про відкриття провадження від 02.06.2016 року № 51302870 винесена державним виконавцем Дідичук Яною Володимирівною. Через деякий час, ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про добровільне виконання вищевказаного рішення суду, але останній відмовився віддавати автомобіль, який знаходився в його володінні, оскільки він має інший державний реєстраційний номер, а саме АР 5670 СМ, не такий, як зазначено в рішенні суду АР 3454 АЕ. В червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про розяснення рішення від 12.05.2015 року, в якому просив роз?яснити резолютивну частину даного рішення, а саме те, що автомобіль «Деу-Есперо» 1993 року випуску з державним реєстраційним номером АР 3454 АЕ та автомобіль «Деу-Експеро», 1993 року випуску з державним реєстраційним номером АР 5670 СМ, що належить ОСОБА_1, є один і той самий автомобіль. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 року заяву ОСОБА_3 про розяснення судового рішення залишено без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.09.2015 року, вищевказану ухвалу суду було залишено без змін. Тому, ОСОБА_1 вважає, що у ОСОБА_3 так і у ВДВС Комунарського району не має підтвердження того, що автомобіль «Деу-Есперо», 1993 року випуску з державним реєстраційним номером АР 5670 СМ, який належить ОСОБА_1, та автомобіль «Деу-Есперо», 1993 року випуску з державним реєстраційним номером АР 3454 АЕ є один і тим самим автомобілем, що підлягає передачі у володіння ОСОБА_3 Однак, 07.12.2017 року під час керування автомобілем «Деу-Есперо», 1993 року випуску з державним реєстраційним номером АР 5670 СМ, він був безпідставно затриманий поліцією. Через деякий час в присутності ОСОБА_3 та державного виконавця Дідичук Я.В. під психологічним тичком у нього було вилучено вказаний автомобіль, про що складено акт.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 вважає, що у державного виконавця не було правових підстав вилучати належний йому автомобіль, оскільки він не був зазначений у виконавчому листі. ОСОБА_1 просить суд: визнати дії державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2, повязані з вилученням 07.12.2017 року у нього автомобіля «Деу-Есперо», 1993 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 неправомірними. Визнати незаконним та скасувати акт вилучення та передачі майна стягувану від 07.12.2017 року складений по виконавчому провадженню № 51302870 державним виконавцем Комунарского ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Дідичук Я.В. Зобов?язати вказаного державного виконавця повернути йому вищевказаний вилучений автомобіль. Визнати витрати, понесені ОСОБА_1 на оплату правничої допомоги адвоката, витратами, повязаними з розглядом справи, та покласти на їх на державного виконавця Дідичук Я.В., у відповідності до наданих квитанцій та актів виконаних робіт.

В судове засідання ОСОБА_1 не з?явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити.

В судове засідання державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 не з?явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні скарги просить відмовити у повному обсязі. Крім того, даною заявою просила долучити до матеріалів справи копію виконавчого провадження завірену належним чином.

Заінтересована особа, стягував ОСОБА_3 в судове засідання не з?явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.

А тому, суд продовжив розгляд скарги у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов?язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов?язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов?язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 5 зазначеного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» таким документом, крім інших, є виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Права та обов'язки державного виконавця перераховані в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 15 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на підставі заяви стягувача ОСОБА_3 від 23.05.2016 року (а.с. 32), постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 від 02.06.2016 року відкрито виконавче провадження № 51302870, про примусове виконання виконавчого листа № 333/5433/14-ц виданий 08.06.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 12.05.2015 року про витребування з володіння ОСОБА_1 який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 автомобіль «Деу-Есперо», 1993 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2013 року та технічний паспорт на нього. Передати вказаний транспортний засіб та технічний паспорт на нього ОСОБА_3 (а.с. 33-34).

13.07.2016 року державним виконавцем, керуючись ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 35-36).

Відповідно до даної постанови, державним виконавцем встановлено, що згідно з відповіді АІС «Автомобіль» за боржником зареєстровано автотранспорт DAEWOO ESPERO, 1993 року випуску, синього кольору, державний номер попередній АР 3454 АЕ, теперішній державний номер НОМЕР_2, після перереєстрації (а.с. 37).

Тому, державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 оголошено в розшук майна автотранспорт DAEWOO ESPERO, 1993 року випуску, синього кольору, державний номер попередній АР 3454 АЕ, теперішній державний номер НОМЕР_2, після перереєстрації, що належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35-36).

Дані постанови були направлені державним виконавцем сторонам до відома. Будь яких зауважень від сторін виконавчого провадження щодо проведення виконавчих дій не надходило. Дії державного виконавця заявником не оскаржувались.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_1 07.12.2017 року під час керування «Деу-Есперо», 1993 року випуску з державним реєстраційним номером АР 5670 СМ був затриманий поліцією.

Відповідно до акту державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 від 07.12.2017 року, на виконання рішення суду, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 10, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», вилучено у божника ОСОБА_1 та передано стягувану ОСОБА_3 транспортний засіб «Деу-Есперо», 1993 року випуску з державним реєстраційним номером АР 5670 СМ, технічний паспорт (а.с. 40-42).

У звязку з чим, постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 від 07.12.2017 року, винесено постанову про припинення розшуку майна боржника (а.с. 38-39).

04.01.2018 року відповідно до вимог п. 9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 було закінчено виконавче провадження № 51302870 та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 43-44).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі вказаного виконавчого провадження не вбачається, що виконавцем були проведені всі необхідні дії, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з виконання виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Дії державного виконавця стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на автомобіль заявником не оскаржувались. Державним виконавцем при виконанні рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 року було встановлено, що згідно з відповіді АІС «Автомобіль» за боржником ОСОБА_1 зареєстровано автотранспорт DAEWOO ESPERO, 1993 року випуску, синього кольору, державний номер попередній АР 3454 АЕ, теперішній державний номер НОМЕР_2 після перереєстрації. Таким чином правові підстави для задоволення скарги відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчі дії, проведені державним виконавцем відповідають вимогам чинного законодавства, що підтверджується відповідними матеріалами виконавчого провадження, а тому в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі. Крім того, визнання незаконним та скасування Акту вилучення та передачі майна стягувану від 07.12.2017 року складений по виконавчому провадженні № 51302870 державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькі області ОСОБА_2 діючим матеріальним чи процесуальним законом не передбачено, вказаний акт є документом, який фіксує певну подію і який не створює і не змінює існуючі правовідносини. Отже, в судовому засіданні підстав для визнання дій державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 неправомірними не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 8, 447-451 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1, на дії та рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, заінтересована особа, стягував: ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області в 15-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст виготовлений 26.02.2018 року.

Суддя: В.Б. Кулик