Єдиний унікальний номер 237/4323/17 Номер провадження 22-ц/775/609/2018
Єдиний унікальний номер 237/4323/17 Головуючий у 1 інстанції Ліпчанський С.М. Номер провадження 22-ц/775/609/2018 Суддя-доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

прокурора Сєрової Н.С.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №5 в приміщенні суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 237/4323/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики

за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області

на ухвалу Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року, прийняту в приміщенні суду в місті Курахове Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 25 грудня 2013 року ОСОБА_2 позичив у нього гроші у розмірі 25200,00 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується заявою (розпискою) відповідача від 25 грудня 2013 року. Строк повернення грошових коштів у розписці не зазначений. Позивач неодноразово, починаючи з січня 2016 року, звертався до відповідача з вимогою про повернення позичених грошових коштів, та останній ігнорував їх. Оскільки відповідач ухиляється від повернення суми боргу, просив стягнути з ОСОБА_2 25200,00 грн.

Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року задоволено заяву про затвердження мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою; затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в редакції поданій до суду; провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою закрито; визнано за ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки загальною площею 5,1424 га, за кадастровими номерами : НОМЕР_1, НОМЕР_2, розташовані на території Новоселидівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належать ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Донецької області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області просив ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом порушено норми матеріального та процесуального права: затверджуючи мирову угоду сторін, суд першої інстанції визнав перехід права власності на нерухоме майно, що не було предметом розгляду спору про стягнення грошових коштів, суд не звернув уваги на те, що нормами земельного законодавства не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок, внаслідок чого було незаконно здійснено відчуження земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що судом апеляційної інстанції неправомірно поновлено строки на подання апеляційної скарги, оскільки апеляційна скарга заступником прокурора подана лише 21 лютого 2018 року, тобто після спливу 5-ти денного строку на подання апеляційної скарги, згідно ст. 294 ЦПК України в редакції, яка діяла на час оскаржуваного рішення до 15 грудня 2017 року, що крім того, порушує приписи наказу Генеральної прокуратури № 6гн в частині своєчасного реагування на незаконні судові рішення та постійного моніторингу прокурором судових рішень, розміщених у ЄДР судових рішень. Апелянтом не доведено порушення саме інтересів держави, передбачених ч. 4 ст. 13, ч. 2 ст. 41 Конституції України в результаті ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали суду. На підставі оскаржуваної ухвали суду позивачем ОСОБА_3 07 грудня 2017 року було проведено у відділі державної реєстрації Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 5,1424 га. Тобто на даний час позивач законно володіє даними земельними ділянками, а у разі задоволення апеляційної скарги заступника прокурора позивач фактично буде позбавлений права приватної власності, яке є непорушним. Звертає увагу на те, що перехід права власності на земельні ділянки по даній справі не стосується вибуття з власності чи користування держави цих земель і ці землі не є державною чи комунальною власністю, що є доказом того, що апеляційна скарга заступника прокурора по даній справі не переслідує суспільний (публічний) інтерес.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Сєрова Н.С. та відповідач ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити.

Інші особи до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в інтересах якого подана апеляційна скарга, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно зі статтями 3, 15 ЦПК України, в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями статті 4 ЦПК України, в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" № 5 від 12 червня 2009 року, з метою врегулювання спору до судового розгляду суди мають з'ясовувати: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду. Зазначені процесуальні дії можуть бути вчинені лише в позовному провадженні та повинні здійснюватися не формально; суди мають вживати дієві заходи для примирення сторін та врегулювання спору до судового розгляду, зберігаючи при цьому об'єктивність і неупередженість. Закриваючи провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову чи визнанням укладеної між сторонами мирової угоди, суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК та до ухвалення відповідного судового рішення роз'яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій.

На підставі ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України, в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

За змістом вказаної статті мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (частина 5 статті 175 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції).

Аналогічні норми процесуального закону визначені в ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року - ст. 4, 5, 19, 207).

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики (арк. спр.1-2).

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу повернення грошових коштів, отриманих на підставі договору займу та саме наведені обставини становили предмет спору, і саме така позовна вимога була первинною, питання щодо визнання права власності на земельні ділянки не було предметом розгляду суду.

Затверджуючи мирову угоду сторін, суд першої інстанції виходив з того, що дії сторін відповідають закону, не порушують прав та інтересів інших осіб.

Такі висновки суду не ґрунтуються на законі. Фактично судовим рішенням було узаконено договір купівлі-продажу земельних ділянок, що суперечить вимогам діючого законодавства.

Так, згідно з пунктом 15 розділу Х Перехідних положень ЗК України, в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, в порядку, визначеному цим Законом.

Отже висновки суду першої інстанції про те, що дії сторін відповідають закону, не порушують прав та інтересів інших осіб необгрунтовані, а доводи на підтримання цієї позиції, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не відповідають вимогам закону.

Так само є помилковими доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що затвердження мирової угоди не порушило інтереси держави, що виключає можливість їх захисту прокурором, оскільки під час розгляду справи апеляційним судом було достовірно встановлено порушення вимог закону при прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з встановлених обставин справи та вимог закону, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції про визнання мирової угоди підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити.

Ухвалу Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення виготовлено 30 березня 2018 року

Головуючий