Справа № 266/2694/17
Провадження№ 2/266/127/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 березня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Сараєва І.А., при секретарі Нетреба О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, вточнивши позовні вимоги, зазначив, що з серпня 2004 року по 17.07.2017 року перебував у трудових правовідносинах із відповідачем. 17 липня 2017 року він був звільнений з ПАТ "Українська залізниця" у зв'язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також зазначив, що на час звільнення роботодавець не сплачував йому заробітну плату, а після звільнення позивач не отримав усі належні йому виплати при звільненні. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 25421,45 гривень, вихідну допомогу у розмірі 9160,84 гривень, грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки у розмірі 17283,76 гривень, нараховану, але не виплачену винагороду за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 3432,45 гривень, суму середнього заробітку за час затримки виплати належних сум при звільненні у розмірі 23266,60 гривень, компенсацію за весь час порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 2104,77 гривень.

В судове засідання позивач надав заяву, якою підтримав уточнені позовні вимоги та просив розгляд справи здійснити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив.Надав до суду письмові заперечення проти позову, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, зауважив, що проблемні питання з заборгованості перед відповідачем у сумі 55844,43грн. виникли від незалежних від ПАТ «Українська залізниця» причин, оскільки практично вся залізнична мережа знаходиться в зоні проведення АТО.

Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 30.10.2017 року (головуючий суддя Сараєв І.А.) у відповідача було витребувано докази, а саме довідку про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1, а також довідки про розмір невиплаченої заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, розмір вихідної допомоги.

Станом на дату винесення судового рішення ухвала суду від 30.10.2017 року про витребування доказів відповідачем не виконана за невідомих суду причин.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд приходе до висновку про необхідність здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами з урахуванням ч.1 ст.13 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 02.08.2004 року по 17 липня 2017 року працював в ПАТ "Українська залізниця", а саме відповідно до наказу від 02.08.2004 р. був прийнятий на роботу на ДП «Донецька залізниця»; відповідно до наказу №200/н-лс від 16.12.2015 року бувпризначений головним інженером інформаційно-обчислювального центру ДП «Донецька залізниця» (а.с. 3-5).

Відповідно до ЗУ №4442-IV від 23.02.2012 р., Постанови КМУ від 25.06.2014 р. №200, ДП «Донецька залізниця» було реорганізоване шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Згідно з наказом правління ПАТ «Українська залізниця» №3033 від 15.04.2016 р., Інформаційно-обчислювальний центр ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». З 01.08.2016 р., згідно наказу №1/ос від 29.07.2016 р., у зв'язку з реорганізацією ДП «Донецька залізниця» продовжено дію безстрокового трудового договору на посаді головного інженера «Інформаційно-обчислювальний центр «Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 17.03.2017 р., згідно з наказом №19/ІОЦ було встановлено простой робітникам Виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» (а.с. 14-19).

17.07.2017 р. позивача на підставі наказу 2918/ДН-ос звільнено з підприємства у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі наказу від 28.04.2017 р. №645-НЗ-1, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується також відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 5, 20-22).

З розрахунку заробітної плати за грудень 2016р. -липень 2017 р. встановлено, що заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить25421,45 гривень (а.с. 26-30).

Відповідно до ст. 44 КЗпПУ, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно з розрахунком оплати середньоденної зарплати ОСОБА_1 середній місячний заробіток складає 9160,84 грн. (а.с. 23).

Згідно розрахунку оплати відпустки вбачається, що при звільненні ОСОБА_1 йому повинна бути виплачена компенсація за 52 дні відпустки у сумі 17283,76грн. (а.с. 24).

За таких підставі заборгованість підприємства перед позивачем з виплати вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробіткускладає 9160,84 грн. та грошова компенсація за 52 дні не використаної щорічної відпустки складає 17283,76грн.

Зі скріншоту з сторінки у facebook профспілки залізничників і транспортних будівельників вбачається, що відповідно згідно рішення №Ц-2-25/1666-17 від 11.07.2017 р. ПАТ «Українська залізниця» зобов'язалася виплатити працівникам регіональних філій, філій (в тому числі колишнім начальникам (виконуючим обов'язки начальника) регіональних філій).. винагороду за підсумком роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу (місячної тарифної ставки, розрахованої на норму 167 годин), який склався на кінець 2016 р., враховуючи виконання показників роботи за 2016 рік. Винагорода за підсумком роботи за 2016 рік, яка належить до виплати позивачу, складає 3432,45 грн., з розрахунку 6538,00 грн.(оклад) *52,5%, що підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача утворилися трудові зобов'язання по виплаті заробітної плати за період часу: червень 2016р. та з березня 2017 р. по липень 2017 р., вихідної допомоги, грошової компенсації за всі дні не використаної щорічної відпустки, винагороди за підсумками роботи за 2016 рік, як і не були виплачені на день розгляду справи.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 23266,60 грн., то суд зазначає наступне.

З врахуванням розрахунку оплати відпустки сума середньоденної заробітної плати становить 332,38 гривень та розрахована відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", що не спростовано відповідачем. Із цим розрахунком суд погоджується та бере його до уваги.

За змістом ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України, обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належним працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 року за № 6-15цс13.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем то останнім днем нарахування середнього заробітку відбувається в межах заявлених уточнених вимог 30.10.2017р. тобто з 18.07.2017 р. по 30.10.2017 р. складає 70 робочих днів.

Таким чином середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні складає 23266,60 грн. (332,38 грн.*70 днів = 23266,60 грн.).

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", враховуючи наявність з боку Відповідача порушення строків виплати заробітної плати Позивачу, Відповідач повинен виплатити Позивачу компенсацію за вищевказаний період втрати частини заробітку, оскільки індекс цін на товари та тарифів на послуги зріс. Сума компенсації, яка підлягає до виплати складає 2104,77 грн., згідно поданого розрахунку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, то оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в частині позовних вимог майнового характеру - 806,69 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4,13, 141, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 115,116,117, 233, 237-1 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" () на користь ОСОБА_1, 03.04.1982р.н., РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 80669 (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят девять) грн. 87 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" () в дохід держави судовий збір в сумі 806 (вісімсот шість ) грн.69 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя до Апеляційного суду Донецької області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Сараєв І. А.