Справа № 459/2576/17
Провадження № 2/459/120/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря Марковець Т.Л.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

28.09.2017 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, у якому просить визнати, що поширені ОСОБА_2 відомості не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати відповідача спростувати поширені відомості та стягнути моральну шкоду у розмірі 6000 грн.. В обґрунтування позову вказав, що він працює на посаді завідуючого їдальні шахти «Червоноградська». 21.03.2017 року він отримав витяг з протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації шахти №30 і акт від 10.03.2017 року про результати перевірки роботи та морально-психологічного стану в трудовому колективі їдальні шахти, у якому зазначено, що на підставі колективної заяви трудового колективу шахтної їдальні та рішення профспілкового комітету від 23.02.2017 року створена комісія про перевірку шахтної їдальні. На засіданні профкому виклали недостовірну інформацію щодо нього, чим порушили його права та ділову репутацію. Вказує, що відповідач переконав членів профспілкового комітету про необхідність його звільнення з посади та вніс таку пропозицію на спільному засіданні з адміністрацією шахти та вимагав перевести його на іншу посаду, а також організував несанкціонований страйк працівників їдальні. Також намагався скомпроментувати його в місцевих ЗМІ, склав фіктивний акт від 10.03.2017 року про перевірку їдальні без його участі та вивісив копію вище згаданого рішення спільного засідання на дошку оголошень. Йому не дали можливості дати жодних пояснень з приводу вказаної ситуації . Вважає, що цими неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, у зв'язку із тим, що він був принижений у присутності шахтарів і змушений був виправдовуватись перед ними.

18.10.2017 року у справі було відкрито провадження.

22.11.2017 року відповідач подав суду письмове заперечення.

15.12.2017 року позивач подав суду письмове пояснення на заперечення відповідача.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, вказаних у ньому. Додатково пояснив, що 16.03.2017 року відповідач розмістив на дошці оголошення повідомлення про те, що він некоректно поводить себе із людьми та не відповідає займаній посаді. Крім того за ініціативи та з участю відповідача на шахті було проведено несанкціонований страйк, в ході якого останній в рупор оголошував в його сторону образливі речі «ганьба», «геть звідси», «хам» і тому подібне. ОСОБА_2 безпідставно звинуватив його та розповсюдив інформацію про те, що він неналежним чином виконує свої обов'язки керівника шахтної їдальні.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив в повному обсязі та підтримав викладене у письмовому запереченні. Додатково пояснив, що жодних дій, які б принижували честь, гідність та дулову репутацію позивача він не вчиняв. На поведінку позивача поступали скарги з боку працівників їдальні, у зв'язку із чим було створено комісію по перевірці роботи їдальні та складено відповідний акт. В його обов'язки як голови профспілкового комітету входило винесення скарг працівників на обговорення засідання профспілки. На дошці оголошення було розміщено лише витяг з рішення, прийнятого на засіданні профспілкового комітету для інформування усіх інших членів профспілки. На даний час позивач продовжує працювати завідувачем шахтної їдальні. Вважає, що діяв у межах повноважень, позов - безпідставним.

Представник відповідача у судовому засіданні позову не визнав. Вказав, що такий є безпідставним і необґрунтованим. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач працював і на даний час працює на посаді завідуючого їдальні ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля».

У лютому 2017 року працівники їдальні звернулись із колективною скаргою на ім'я директора, голови профкому ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля», та голови Львівської територіальної ради профспілки працівників вугільної промисловості на дії завідуючого їдальні ОСОБА_1 - позивача по справі, що підтверджується копією скарги та заявою працівників їдальні.

Дана заява була розглянута на засіданні первинної профспілкової організації шахти «Червоноградська» Львівської територіальної профспілки вугільників 23.02.2017 року, де було винесено рішення про створення комісії профспілкового комітету для перевірку роботи шахтної їдальні та морально-психологічного стану в трудовому колективі.

Як вбачається із копії акту від 10.03.2017 року спеціально створеною комісією було про перевірку роботу шахтної їдальні, в результаті чого було встановлено ряд порушень з боку завідувача їдальні, які підлягають виправленню. Також у даному акті вказано, що попередньо були інші скарги з боку колективу їдальні на керівника, і з 30.10.2014 року з їдальні звільнились 21 працівник.

23.02.2017 року відбулось засідання первинної профспілкової організації, на якому було прийнято рішення про створення комісії шляхом голосування одноголосно вирішено залишити завідувача шахтної їдальні на займаній посаді.

З витягу із протоколу спільного засідання первинної профспілкової організації та адміністрації шахти від 16.03.2017 року встановлено, що шляхом голосування було постановлено адміністрації шахти усунути недоліки, вказані у акті перевірки їдальні та звільнити завідувача їдальні із займаної посади з наданням можливості працевлаштування на іншій дільниці, відділу шахти.

23.03.2017 року відбулось спільне засідання первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників ВП "Шахта "Червоноградська" ДП "Львіввугілля" із адміністрацією шахти, на порядку денного якого ставилось питання про роботу шахтної їдальні та шляхом голосування одноголосно вирішено залишити завідувача шахтної їдальні на займаній посаді.

Згідно із протоколом від 06.04.2017 року на загальних зборах трудового колективу їдальні шахти «Червоноградська» було постановлено висловити недовіру завідувачу їдальні - позивачу ОСОБА_1, вимагати від адміністрації шахти виконати рішення профспілкового комітету від 16.03.2017 року, у разі невиконання цього рішення колектив залишає за собою право проведення акції протесту - одноденного попереджувального страйку, профспілковому комітету вугільників інформувати трудовий колектив шахти про рішення працівників їдальні та запросити телебачення для освітлення акції протесту.

18.04.2017 року на загальних зборах трудового колективу їдальні шахти «Червоноградська» було постановлено провести акції протесту у формі зупинки виробництва, тобто страйку 27.04.2017 року, та надати повноваження і доручити голові ППО ОСОБА_2 проводити всі дії з організації, проведення та керівництва акцією протесту, просити трудовий колектив шахти підтримати працівників їдальні та прийняти участь в акції протесту у вільний від роботи час.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 будучи допитаними в судовому засіданні, вказали, що вони є членами профспілкового комітету шахту та були присутніми на засіданнях, де розглядались питання щодо скарг колективу працівників шахтної їдальні на керівника ОСОБА_1. Колективним рішенням засідання профкому було вирішено винести пропозицію про відсторонення останнього від виконання обов'язків та проведення перевірки шахтної їдальні. Під час перевірки було виявлено ряд порушень. Однак рішенням адміністрації шахти позивача було залишено на займаній посаді, у зв'язку із чим на засіданні профкому за ініціативою працівників їдальні було прийнято колективне рішення про проведення страйку. На засіданнях відповідач діяв як голова профкому в межах своїх повноважень і зобов'язаний був виносити дані питання на розгляд. Звільнити ОСОБА_1 з посади особисто з власної ініціативи не пропонував.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що був присутній під час проведення перевірки шахтної їдальні. В ході такої було виявлено ряд порушень, про що було складено акт. ОСОБА_1 був повідомлений про проведення перевірки, однак участі у її проведенні не брав.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що працює поваром у шахтній їдальні, відповідач по справі є її керівником. Останній часто ображав їх, принижував, створював негативну обстановку в колективі. Усі працівники колективу були незадоволені такими обставинами, у зв'язку із чим звернулись зі скаргою до профспілкового комітету. На засіданні профкому, де розглядалась скарга колективу їдальні, був присутній ОСОБА_1. Відповідач під час засідання профкому його не ображав. Ініціатива провести акції протесту належала працівникам їдальні і вони самі написали гасла, які були використані на ній.

Статтею 270 ЦК України визначено, що до особистих немайнових прав особи входять у тому числі право на повагу до гідності і честі та ділової репутації.

Згідно ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтею 32 Конституції України передбачено захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї.

Частиною 1 статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту.

Відповідно до п.4 постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Згідно ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

З роз'яснень, викладених у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважав такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію такі дії відповідача, які полягали у викладенні щодо нього недостовірної інформації на засіданні профспілкового комітету, переконанні члені профспілкового комітету про необхідність його звільнення з посади та внесенні такої пропозиції на спільному засіданні з адміністрацією шахти, організації несанкціонованого страйку працівників їдальні, складенні фіктивний акту про перевірку їдальні без його участі та розміщенні інформації щодо нього на дошці оголошень шахти.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно із ст. 275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений Главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до п.12 ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ч.1 ст.247 КЗпП виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації здійснює громадський контроль за виконанням роботодавцем законодавства про працю та про охорону праці, за забезпеченням на підприємстві, в установі або організації безпечних та нешкідливих умов праці, виробничої санітарії, правильним застосуванням установлених умов оплати праці, вимагає усунення виявлених недоліків.

Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача слідує, що він виходив із недостовірності всіх поширених відповідачем відомостей без розрізнення фактів, опираючись на упередження ставлення відповідача до його особистості. ОСОБА_1 не пред'явлено конкретних вимог про визнання відповідної (конкретної) інформації такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію.

Судом встановлено, що зазначена позивачем інформація стала відома відповідачу в ході виконання ним своїх службових обов'язків як голови профспілкового комітету. Така виносилась ним на обговорення засідання профкому і не може вважатись розповсюдженою, крім того недостовірною, і такою, що призвела до негативних наслідків. Також встановлено, інформація щодо позивача походила від працівників їдальні, а не особисто від відповідача. Усі рішення, які були прийняті на засіданні профспілкового комітету щодо позивача вирішувались колективним органом шляхом голосування. Відповідач діяв як керівник колективного органу, а не з особистих міркувань.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки судом не встановлено порушень прав позивача зі сторони відповідача, а позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від решти вимог, суд вважає що така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 (НОМЕР_1, АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (НОМЕР_2, АДРЕСА_1) про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31.03.2018 року.

Суддя: М. Д. Новосад