У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.08.2017 року та скасування цієї постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою (із уточненням від 20.03.2018 року) на дії головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.08.2017 року та скасування цієї постанови і зобовязання відновити виконавче провадження.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив наступне.

31.08.2017 року головним державним виконавцем Ужгородського MB ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві керуючись п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві вказано, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Скаржник вважає таку постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем всупереч вимогам п. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» вжито не всіх заходів для фактичного виконання рішення суду, а саме не направлено запити до: Сервісного центру МВС; Бюро технічної інвентаризації про наявність зареєстрованого до 2013 року нерухомого майна; Державного комітету Земельного кадастру - про наявність зареєстрованого до 2013 року земельних ділянок, паїв; Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку; Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті; Державної інспекції сільського господарства; Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України; Державної служби інтелектуальної власності України; Державного підприємства «Український державний центр радіочастот»; виконавчого органу територіальних громад, так як з 04.04.2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року року № 207, що встановлює нові правила реєстрації місця проживання громадян; не перевірено наявність розрахункових рахунків, відкритих у банківських установах; не накладено арешт на рухоме та нерухоме майно; не направлено подання до суду щодо розшуку ОСОБА_3; не здійснено примусовий привід боржника через органи поліції; не здійснено виходу за місцем проживання ОСОБА_3 з метою перевірки майнового стану; не здійснено перевірки щодо виявлення дебіторської заборгованості; не сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; не ініційовано звернення до суду з встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання зобовязань.

В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали та просили суд її задовольнити.

Представник Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби в судовому засіданні надав суду письмовий відзив на зазначену скаргу та заперечив проти задоволення скарги судом, оскільки вважає, щ ним вжиті всі можливі заходи до виконання рішення суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні в Ужгородському MB ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебувало виконавче провадження за № 11-1169/17 зареєстроване у АСВП за № 48768612 з примусового виконання виконавчого листа № 308/4834/14, виданого 10.09.2015 року Ужгородським

міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_5 понесених витрат на проведення експертизи в сумі 1400,00 грн. та судових витрат в сумі 243,60 грн.

21.09.2015 року головним державним виконавцем Ужгородського MB ДВС ГТУЮ

у Закарпатській області ОСОБА_2 у відповідності до статей 17, 19, 20, 25 Закону України

„Про виконавче провадження" у редакції, яка діяла на дату вчинення відповідної дії і втратила чинність 05.10.2016 року, за постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрите виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 308/4834/14, виданого 10.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, яку в порядку ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» було надіслано сторонам виконавчого провадження.

21.10.2015 року державним виконавцем на виконання ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на

його відчуження, яку разом з супровідним листом цього ж дня надіслано у відповідні установи для виконання та боржнику.

26.10.2015 року державним виконавцем надіслано запити до ДПС України та Пенсійного фонду України про надання Інформації про наявність у боржниці відкритих рахунків у банківських установах, про джерела отримання доходів боржницею та про отримання боржницею пенсії.

Згідно відповіді ДПС України № НОМЕР_1 від 27.10.2015р. у боржниці ОСОБА_3 відсутні відкриті рахунки у банківських установах.

Згідно відповіді ДПС України № НОМЕР_2 від 27.10.2015р. боржниця ОСОБА_3 не отримує доходи.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 27.10.2015р. боржник ОСОБА_3 не отримує пенсію.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 27.10.2015р. боржник ОСОБА_3 не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

09.06.2017 року державним виконавцем надіслано запити до Територіального сервісного центру №2141 МВС України в З/о про наявність транспортних засобів зареєстрованих за боржником, в Управління Держземагенства в Ужгородському районі про наявність земельних ділянок зареєстрованих за боржником та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в З/о про місце реєстрації боржниці.

15.06.2017 року Державним виконавцем повторно надіслано запити до ДПС України та Пенсійного фонду України про надання інформації про наявність у боржниці відкритих рахунків у банківських установах, про джерела отримання доходів боржницею та про отримання боржницею пенсії.

Згідно відповіді ДПС України від 16.06.2017р. у боржниці ОСОБА_3 відсутні

відкриті рахунки у банківських установах.

Згідно відповіді ДПС України від 16.06.2017р. боржниця ОСОБА_3 не отримує доходи.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 16.06.2017р. боржниця ОСОБА_3 не отримує пенсію.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 16.06.2017р. боржниця ОСОБА_3 не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру №2141 за боржницею ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді з Управління Держзегеокадастру в Ужгородському районі 3/о, земельні ділянки за боржницею не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки з: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна встановлено, що у боржниці ОСОБА_3 відсутнє рухоме або нерухоме майно на яке може бути звернуто стягнення з метою погашення заборгованості.

Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України у З/о боржниця ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

31.08.2017р. державним виконавцем, у відповідності до ст. 18 Закону України

«Про виконавче провадження» (в редакції від 05.10.2016 року), здійснено вихід; за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецька, 15/53 з метою перевірки майнового стану боржниці, де встановлено, що за адресою м. Ужгород вул. Заньковецька, 15/53 боржниця не проживає близько пяти років, а також у боржниці відсутнє рухоме майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості згідно рішення суду.

31.08.2017 Державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржниці відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виконавчий документ разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві надіслано на адресу стягувача -ОСОБА_1: м. Ужгород, вул. Заньковецька. 15/54.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо своєчасного, повного та неупередженого виконання рішення суду.

Твердження скаржника, що державним виконавцем порушено ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки зазначена стаття передбачає право виконавця, а не обовязок, у процесі здійснення виконавчого провадження вносити подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. Даним правом державний виконавець зобовязаний скористатися у разі необхідності. Необхідність у внесенні до суду вищезазначеного подання державним виконавцем немає, оскільки майновий стан за місцем проживання боржника державним виконавцем перевірено.

Що ж стосується звернення до суду із поданням про в порядку статті 441 ЦПК України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, то слід зазначити, що у такому випадку право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні. Саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, відповідно до ЦПК України, покладається в даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що органом виконання судових рішень були вжиті всі можливі заходи для виконання рішення суду, оскаржувану постанову винесено обґрунтовано, відтак доводи скаржника не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, тому слід відмовити у задоволенні його скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.08.2017 року та скасування цієї постанови, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6