Провадження № 2/263/415/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Соловйова О.Л., при секретарі Корольовій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачки, який в процесі розгляду справи уточнювався, та відповідно до якого просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.06.2016, видане приватним нотаріусом ММНО ОСОБА_3, № 1338 ОСОБА_2 на спадкове майно померлого 01.07.2014 частково недійсним, а саме у ? його (свідоцтва про право на спадщину) частці; внести зміни до запису про реєстрацію права власності на 23/100 частки домоволодіння № 31 по вул. Миколаївській в м. Маріуполі за ОСОБА_2; визнати за нею право власності на 23/200 частки спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 01.07.2014.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.07.2014 помер ОСОБА_4, який постійно мешкав у м. Тинда Амурської області РФ. ОСОБА_4 на праві приватної власності належало 23/100 частки житлового будинку по вул. Миколаївській в м. Маріуполі. Заповіту ОСОБА_4 не залишив, спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 немає, у зв'язку з чим відкрилась спадщина за законом для спадкоємців другої черги - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, батьком якої є ОСОБА_6, а матір'ю ОСОБА_7 Своє дівоче прізвище ОСОБА_8 згодом змінила на «Карпуха», у зв'язку із реєстрацією шлюбу в 24.10.1970. Позивачка є донькою ОСОБА_5, своє дівоче прізвище «Карпуха» остання змінила на «Кострикіна» у зв'язку із реєстрацією шлюбу в 14.08.2007. Мати позивачки ОСОБА_5 померла 11.02.2010, з огляду на що, на підставі ст. 1262 ЦК України, позивачка вважає себе спадкоємцем за законом на спадкове майно ОСОБА_4 Відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину в 02.06.2016 на 23/100 частки житлового будинку з належними до цієї частки господарськими будівлями за адресою м. Маріуполь, вул. Миколаївська, а саме: житлову прибудову літ. «Б-1», житловою площею 32,2 кв.метрів, літньої кухні літ. «Е-1», погріб літ. «Е/п», сараю літ. «Ж-1», сараю літ. «Г-1», 1/3 частки вбиральні, про що ОСОБА_1 стало відомо при розгляді справи Жовтневим районним судом м. Маріуполя. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24.07.2017 ОСОБА_1 встановлено додатковий строк для прийняття спадщини 2 місяці з моменту набрання рішенням законної сили з 15.09.2017. У встановлений судом строк позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась за фактом смерті ОСОБА_4, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено, відповідно до постанови нотаріуса від 09.11.2017 у зв'язку із відмовою ОСОБА_2 на внесення відповідних змін у вже видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.06.2016 № 1338.

В судове засідання позивачка не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні з підстав, зазначених в уточнюючому позові.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала з підстав, вказаних в уточнюючому позові та наполягала на його задоволенні.

В судове засідання відповідачка не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, про що надав відзив на позовну заяву.

Згідно із відзивом представника відповідачки, останній заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки останньою обрано невірний спосіб захисту її прав. Так, відповідно до норм діючого законодавства, перелік яких наводиться представником відповідачки у відзиві, законом встановлена можливість внесення змін до раніше виданого свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, з огляду на що, позивачка не позбавлена можливості реалізувати своє право на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом і отримання у нотаріуса відповідного свідоцтва

Суд, вислухавши пояснення представників позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку про відсутність правових відстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОТ від 03.07.201, виданого відділом РАЦС м. Тинда Амурської області РФ, 01.07.2014 у помер ОСОБА_4, місце смерті м. Тинда, Амурської області РФ /а.с.12/

Згідно із ст. 1262 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька так і з боку матері.

Померлий ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_4) та ОСОБА_11 (дівоче прізвище ОСОБА_4), що підтверджується:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_4 від 06.03.1952 серії ЯГ № 038716 /а.с.42/;

- свідоцтвом про народження ОСОБА_8 від 25.01.1950 серії ЯУ № 229575 /а.с.7/;

- свідоцтвом про народження ОСОБА_12 від 12.02.1958 серії ЯЄ № 938220 /а.с. 43/.

В подальшому ОСОБА_8 змінено прізвище на «Карпуха», відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_13 та ОСОБА_8 від 24.10.1970 серії І-АБ № 138036 /а.с.8/.

ОСОБА_12 змінено прізвище на «Шаманська», згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 від 04.09.1976 серії І_ОЛ № 321562 /а.с.44/.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 відсутні, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є спадкоємцями другої черги за законом, які одержали право на спадщину.

Частиною 1 статті 1276 ЦК встановлено: якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

11.02.2010 ОСОБА_5 померла, відповідно до свідоцтва про смерть від 12.02.2010 серії 1-НО № 437861 /а.с.11/.

Позивачка є донькою померлої ОСОБА_5, відповідно до свідоцтва про народження від 21.02.1984 народження серії V-НО № 487988 /а.с.9/ та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.03.2017 /а.с.10/, згідно із яким ОСОБА_15 у зв'язку із реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на «Кострикіна».

З огляду на наведене позивачка має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець другої черги за законом в порядку спадкової трансмісії.

02.06.2016 на ім'я ОСОБА_2 приватним нотаріусом ММНО Донецької області ОСОБА_3 за реєстровим № 1338 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 23/100 частки житлового будинку з належними до цієї частки господарськими будівлями та спорудами за № 31 по вул. Миколаївській в м. Маріуполі на земельній ділянці ММР, а саме: житлова прибудова літ. «Б-1», житловою площею 32,2 кв. метрів; літня кухня літ. «Е-1», погріб літ. «Е/п», сарай літ. «Ж-1», сарай літ. «Г-1», 1/3 часка вбиральні літ. «З-1» /а.с.13/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 263/3849/17 позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено: визначено ОСОБА_1 додатковий строк в 2 місці, який рахується з моменту набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4, який помер 01.07.2014. Вказане рішення суду набрало законної сили 15.09.2017 /а.с.4-6/.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса ММНО ОСОБА_3 від 09.11.2017 № 695/02-31 /а.с.14/ ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої 01.07.2014 року ОСОБА_4, оскільки це суперечить вимогам ст.ст. 68,49 Закону України «Про нотаріат». Одночасно ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду із позовом про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом у судовому порядку, відповідно до ст. 1300 ЦК України.

Статтею 1300 ЦК встановлено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину (ч. 1). Частиною 2 ст. 1300 ЦК України встановлено, що на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину, у випадках, встановлених ч. 1 та ч. 2 ст. 1300 нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Мотивуючи свої позовні вимоги про визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину у його ? частці позивачка посилається на необхідність судового захисту, враховуючи той факт, що на теперішній час спірна 23/100 частки домоволодіння по вул.. Миколаївській, 31 у м. Маріуполі зареєстрована за ОСОБА_2, що підтверджується довідкою з Реєстру речових прав на нерухоме майно № 113183311 від 07.02.2018 року

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» підставами для визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Отже вирішуючи справу по суті суд повинен встановити, чи уповноважений був нотаріус на вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину, а також чи мала особа право на спадкування, чи отримано спадкоємцем спадщину, чи стосується прав та інтересів третіх осіб видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах, або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 66 Закону України «Про нотаріат» встановлено: на майно, що переходить за право спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину за порядком, встановленим цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців може бути прийнята в письмовій формі і подана нотаріусу, згідно із ст. 67 Закону України «Про нотаріат».

Згідно із ст. 68 Закону України «Про нотаріат» спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкоємців, включені до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, наданої приватним нотаріусом ММНО ОСОБА_16, 24.11.2014 до нотаріуса звернулась ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого брата ОСОБА_4 /а.с. 35/ До заяви про прийняття було додано документи, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та померлим та, відповідно її право на спадкування за законом ІІ черги /а.с. 38-44/. У зв'язку із відсутністю інших спадкоємців за законом, які б бажали прийняти спадщину, що, зокрема, підтверджувалось відповіддю нотаріальної палати Амурської області, яка міститься у матеріалах спадкової справи /а.с.48/ та ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посилання на яке міститься вище.

25.09.2017 до приватного нотаріуса ММНО ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_1, яка також є спадкоємцем померлого другої черги за законом, якій рішенням суду було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини /а.с. 56/

У зв'язку із зверненням ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини та наявність у нотаріуса підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на адресу іншого спадкоємця ОСОБА_2 за вих. № 653/02-14 від 25.09.2017 нотаріусом було спрямовано лист про надання згоди (заперечень) на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, на ім'я ОСОБА_1 /а.с. 62/ ОСОБА_2 вказаний лист нотаріуса отримано 30.09.2017, відповідно до поштового повідомлення про отримання рекомендованої кореспонденції, яка міститься у матеріалах спадкової справи /а.с. 61/ Проте таку згоду спадкоємцем ОСОБА_2 нотаріусу надано не було, у зв'язку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_1І у видачі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом.

Як було наведено вище, ст. ст.. 1300, 1301 ЦК України передбачено визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину у судовому порядку (за рішенням суду), зокрема, у випадках відсутності згоди інших спадкоємців на внесення змін до раніше виданого свідоцтва про право на спадщину.

Під час розгляду даної справи представником відповідачки долучено до матеріалів справи копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2, адресованої приватному нотаріусу ММНО ОСОБА_17, згідно із якою ОСОБА_2 повідомляє, що не заперечує внести зміни до виданого їй свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до ст. 1300 ЦК України та просить видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку в спадщині, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 Вказана згода надана ОСОБА_2 02.02.2018. У зв'язку із надходженням згоди спадкоємця ОСОБА_2 на видачу нового свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1, 21.02.2018 за вих. № 73/02-14 на адресу останньої приватним нотаріусом ММНО ОСОБА_3 спрямовано відповідний лист щодо інформування про дані факти. У зв'язку із викладеним приватний нотаріус пропонує звернутись ОСОБА_1 до нотаріального органа з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Наведений лист отримано ОСОБА_1 24.02.2018, відповідно до поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції.

Враховуючи викладені обставини, встановлені в ході розгляду даної справи, на теперішній час у суду немає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, оскільки при наявності згоди іншого спадкоємця на внесення змін до раніше виданого свідоцтва про право на спадщину, видача такого свідоцтва є компетенцією нотаріального органу та підстави для визнання в судовому порядку свідоцтва про право на спадщину, як це встановлено ст. 1301 ЦК України відсутні.

Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення основної позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, не підлягають задоволенню і позовні вимоги, які є похідними від основної позовної вимоги щодо внесення змін до запису про право власності ОСОБА_2 на 23/100 спірного домоволодіння по вул. Миколаївській, 31 в м. Маріуполі та визнання за ОСОБА_1 права власності на 23/200 частки вказаного домоволодіння. Так, запис до Реєстру речових прав на нерухоме майно у разі наявності підстав для внесення змін здійснюється нотаріусом, у якого є повноваження державного реєстратора, а у разі видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом підстави для визнання судом такого права власності на спадкове майно відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачки на користь позивачки судового збору (враховуючи відсутність інших судових витрат), сплаченого останньою при зверненні до суду із даним позовом у розмірі 1280 грн.

Так, ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено що судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При цьому ч. 9 ст. 141 ЦПК України встановлено право суду покласти судові витрати повністю або частково, незалежно від результатів вирішення спору, на сторону у випадку зловживання цією стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

На переконання суду, у даному випадку підлягає покладенню на відповідачку судові витрати, понесені ОСОБА_1 при розгляді даної справи, які складаються з судового збору у розмірі 1280 грн. (враховуючи що про стягнення інших судових витрат стороною позивача не заявлено), оскільки даний позов виник внаслідок неправильних дій відповідачки та зловживання нею своїми правами так, нотаріальну згоду на видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, яке було предметом розгляду даної справи, останньою було надано лише у лютому 2018 року, після відкриття судом провадження у даній справи та в період її розгляду. При цьому в матеріалах справи містяться відомості про звернення нотаріуса до ОСОБА_2 в ході досудового врегулювання даного спору з пропозицією надати таку згоду та докази отримання відповідачкою цієї пропозиції, яку остання проігнорувала, що стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду з метою захисту та поновлення її спадкових прав.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст.12,3,81,141,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1262, 1300, 1301 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2016, яке видано приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1338 на ім'я ОСОБА_2 на спадкове майно померлого 01.07.2014 ОСОБА_4 частково недійсним в його ? частці відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення запису про право власності № 14862356 від 02.06.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно у частині зміни розміру частки в праві власності ОСОБА_2 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 23/200 частки нерухомого майна за адресою м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 31, після смерті ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Л. Соловйов