АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6072/16-ц Номер провадження 22-ц/786/140/18Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Гальонкін С.А., Хіль Л.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 січня 2017 року (час ухвалення рішення невідомий; дата ухвалення судового рішення - 17 січня 2017 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного підприємства «Крем Авто Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про припинення дії договору іпотеки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ПП «Крем Авто Плюс», ТОВ «Український промисловий банк» про припинення договору іпотеки, просив: припинити дію іпотечного договору № 14/Zкіп-08, укладеного 27.03.2008 року між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк», договору про внесення змін №1 до іпотечного договору, укладеного 15.03.2010 року між ним та ПАТ «Дельта Банк», і припинити обтяження нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі (міні магазини в кількості 4-х штук), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 176,6 кв.м., шляхом припинення заборони на нерухоме майно №4742806 та припинення іпотеки № 4742821.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 вказував на те, що строк дії іпотечного договору до повного виконання зобов'язань за кредитним договором суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки строк дії іпотечного договору не може встановлюватися шляхом вказівки на «повне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором». Окрім того, судовими рішеннями від 18 травня 2016 року та від 22 серпня 2016 року встановлено факт того, що боржник за основним зобов'язанням ПП «КремАвто-плюс» здійснив останній платіж за кредитним договором у грудні 2011 року. При цьому, прострочена заборгованість вже існувала станом на жовтень 2009 року, а отже ПАТ «Дельта Банк» втратив своє право захисту для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із пропуском строком позовної давності.

Також вказував, що ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року, позов ПАТ «Дельта-Банк» про стягнення кредитної заборгованості у солідарному порядку з боржника та поручителя залишено без розгляду.

Заочним рішенням Крюківського районного суду Полтавської області від 17.01.2017 року позов задоволено: визнано припиненим іпотечний договір №14/Zкіп-08, укладений 27 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк».

Визнано припиненим договір про внесення змін №1 до іпотечного договору №14/Zкіп-08, укладеного 15 березня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк».

Припинено обтяження нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі (міні магазини в кількості 4 штук), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 176,5 кв.м шляхом виключення з Реєстру обтяжень нерухомого майна та Реєстру іпотек.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 30 січня 2017 року виправлено описки, допущені в заочному рішенні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17 січня 2017 року, а саме визначено правильною площу нежитлової будівлі (міні магазини в кількості 4 штук), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 176,6 кв.м. та викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення наступним чином: «Обтяження нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі (міні магазини в кількості 4 штук), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 176,6 кв.м припинити шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (номер запису про обтяження 4742806, реєстраційний номер обтяження 6884387) та з Державного реєстру іпотек (номер запису про іпотеку 4742821, реєстраційний номер іпотеки 6884495)» (а.с.111).

У червні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17 січня 2017 року (а.с.121).

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05 жовтня 2017 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17 січня 2017 року по цивільній справі №537/6072/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», ПП «Крем Авто Плюс», ТОВ «Український промисловий банк» про припинення дії договору іпотеки залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дав хибну однобічну оцінку встановленим фактичним обставинам та не проаналізував пояснення і докази учасників судового процесу. Не звернув увагу на те, що норми глави 50 ЦК України не передбачають сплив позовної давності як підставу для припинення зобов'язання.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується належними та допустимим доказами, що 27 березня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПП «Кремавто-Плюс» укладено кредитний договір на відкриття відновлювальної кредитної лінії №14/К-08, за умовами якого банк надав позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 1 400 000 грн. зі строком кредитної лінії до 26 березня 2015 року включно, на умовах сплати 19 % річних та комісії за підготовку та оформлення договору в розмірі 150 грн., комісії за зміну суттєвих умов кредитного договору за ініціативою позичальника в розмірі 0,05 % від суми ліміту кредитування( а.с.19-25)

З метою забезпечення взятих ПП «Кремавто-Плюс» зобов'язань за кредитним договором №14/К-08 в цей же день між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №14/Zкіп-08, посвідчений 27 березня 2008 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б., та зареєстрований в реєстрі за номером 1583 (а.с.9-14).

Згідно пункту 1.2 іпотечного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку ТОВ «Український промисловий Банк» у якості забезпечення виконання позичальником зобов'язання за договором кредиту №14/К-08 від 27 березня 2008 року нерухоме майно, що належить йому на праві власності, а саме нежитлову будівлю (міні магазини в кількості 4 штук), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 176,6 кв.м. (а.с.9).

15 березня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору №14/Zкіп-08, посвідчений 15 березня 2011 року ПН Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. та зареєстрований в реєстрі за номером 999, відповідно до якого змінено розмір кредитного зобов'язання з 1 400 000 грн. 00 коп. до 1 791 530 грн. 00 коп. (а.с.15-17).

Як вбачається із Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №30646245 від 15 березня 2011 року, із даного реєстру вилучено іпотекодержателя ТОВ «Український промисловий банк» та додано іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про внесення змін №1 від 15 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. та зареєстрований в реєстрі за номером 999.( а.с.18)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №78167049 від 16 січня 2017 року - 27 березня 2008 року до Реєстру обтяжень нерухомого майна внесено запис про обтяження №4742806 нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі (міні магазини в кількості 4 штук), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 176,6 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2; підстава - договір іпотеки, виданий 27 березня 2008 року приватним нотаріусом Ліньковою І.Б.; - 27 березня 2008 року до Реєстру іпотек було внесено запис про іпотеку нерухомого майна №4742821, а саме нежитлової будівлі (міні магазини в кількості 4 штук), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 176,6 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2; підстава виникнення обтяження договір про внесення змін №1, виданий 15 березня 2011 року приватним нотаріусом Ліньковою І.Б.(а.с.48-49)

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», ПП «Кремавто-Плюс» про визнання договору поруки припиненим. В результаті розгляду даного позову Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області 18 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року, позов задоволено; визнано договір поруки №14/Zпор-08 від 27 березня 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 припиненим (а.с.87 - 90).

Вказаною вище ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року встановлено, що боржник за основним зобов'язанням за договором кредиту №14/К-08 від 27 березня 2008 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» і ПП «Кремавто-Плюс», здійснив останній платіж по сплаті процентів за кредитним договором в грудні 2011 року, хоча до цього часу прострочена заборгованість вже мала місце і станом на жовтень 2009 року становила 115599 грн. 46 коп., у зв'язку із чим 14 жовтня 2009 року між банком та позичальником було укладено договір про реструктуризацію (а.с.83-86).

Судом першої інстанції також встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» зверталось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в результаті розгляду якого ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року, позов залишено без розгляду (а.с.91-96).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що іпотекодержатель, ПАТ «Дельта Банк», пропустив строк для звернення з вимогами про стягнення боргу за договором кредиту №14/К-08 від 27 березня 2008 року, та, відповідно, втратив право задовольнити свої майнові вимоги до іпотекодавця, за рахунок переданого в іпотеку майна, а договір іпотеки є похідним від договору кредиту, і якщо припиняється основне зобов'язання, то припиняється і іпотека, оскільки заставне майно є залежним від чинності основного кредитного зобов'язання.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та визначив суть і характер спірних правовідносин, проте на переконання апеляційного суду неправильно витлумачив закон, яким ці правовідносини врегульовані.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно із частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Сплив позовної давності як підставу для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами цієї статті особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи.

У зобов'язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само й боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя цієї статті). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони проїї застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята цієї статті). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша цієї статті), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконанняборжником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов'язання і за загальним правилом є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 цього Закону).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Натомість такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням, цей Закон не передбачає.

Аналіз положень ст.17 ЗУ «Про іпотеку» у взаємозв'язку зі ст.256, ст.266, ст.267, ст.509, ст.598 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, отже, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17 та постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-1840цс17.

Посилання позивача на припинення договору іпотеки у зв'язку із відмовою суду у задоволенні позову до нього про стягнення боргу за кредитним договором через пропуск строку позовної давності не гуртуються на вимогах закону, які не передбачають такої підстави для припинення зобов'язання.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17 січня 2017 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного підприємства «Крем Авто Плюс», Товариства з обмеженою відповідальність «Український промисловий банк» про припинення дії договору іпотеки відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2018 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: С.А.Гальонкін

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов