АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 632/1179/17 Головуючий суддя І інстанції Росоха А. В.
Провадження № 22-ц/790/694/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Сащенка І.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 632/1179/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року в складі судді Росоха А.В., -

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області її батько ОСОБА_2 сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею 18 років. Посилаючись на те, що вона досягла 18 річного віку, але не працює, оскільки навчається на денній формі навчання першого курсу Федеральної державної автономної освітньої установи вищої освіти «Перший Московський державний медичний університет ім. І.М. Сеченова» Міністерства охорони здоров`я Російської Федерації, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку її батько має можливість надавати, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення нею 23-річного віку, за умови продовження навчання.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 19 вересня 2017 року до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23 років за умов, що вона продовжуватиме навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Ухвалою цього ж суду від 17 листопада 2017 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначила, що оскільки обидві сторони у справі є громадянами України, які постійно проживають за межами України, справу розглянуто з порушенням правил підсудності, судом не враховано, що відповідач не працює, на його утриманні перебуває непрацездатна мати, у звязку з чим він не має можливості надавати матеріальну допомогу доньці у розмірі 2000 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, слід дійти висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_2) А.С. є донькою відповідача ОСОБА_2 та є студенткою денної форми навчання першого курсу Федеральної державної автономної освітньої установи вищої освіти «Перший Московський державний медичний університет ім. І.М. Сеченова» з 30 серпня 2017 року строком шість років.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітня ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку ОСОБА_2 має можливість надавати у розмірі 2000 грн. щомісяця.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК).

Враховуючи, що ОСОБА_2 з липня 2009 року офіційно не працевлаштований, але є особою працездатного віку, відсутність у відповідача інших аліментних зобовязань та доказів факту перебування на його утриманні непрацездатної матері, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати на утримання повнолітньої доньки аліменти у розмірі 1 000 грн. щомісяця.

Будь-яких доказів на підтвердження матеріального становища відповідача, які б давали підстави дійти висновку про наявність у нього можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., позивачем не надано і матеріали справи не містять.

Доводи ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності є безпідставними, оскільки підставою застосування положень ст. 111 ЦПК України мало бути відповідне клопотання позивача, з яким ОСОБА_1 до суду не зверталась.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню, слід змінити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року змінити, зменшити розмірі аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 1 000 грн. щомісяця.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_4