Ухвала

Іменем України

26 березня 2018 року

м. Київ

справа №727/10944/17

провадження №61-13263ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати

Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

Пророка В. В., Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2018 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», заінтересована особа - головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжов Максим Валерійович, на дії та бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернулось до суду зі скаргою, у якій просило: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М. В. (далі - головний держвиконавець) про ненадсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення; визнати неправомірними дії головного держвиконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ЄДРВП №50247954; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12 жовтня 2017 року ЄДРВП №50247954; відновити виконавче провадження ЄДРВП №50247954 з примусового виконання виконавчого листа №727/6546/15-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці 21 жовтня

2015 року про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором в сумі 17 304 485,85 грн.

Скарга мотивована тим, що 24 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено рішення у цивільній справі №727/6546/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17 304 485,85 грн. 15 березня 2016 року представником банку направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поштовою кореспонденцією заяву про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листі №727/6546/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 21 жовтня 2015 року, щодо стягнення заборгованості. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойком О. М. від 23 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №727/6546/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 21 жовтня 2015 року, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_6

Постановою держвиконавця від 12 жовтня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту другого статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), яку ним отримано 20 жовтня 2017 року. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу вказано, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» вважає, що державним виконавцем не були здійснені всі необхідні дії, передбачені Законом, у зв'язку з чим просило скаргу задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня

2017 року скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію задоволено.

Визнано дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М. В. про не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення неправомірними.

Визнано дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства

юстиції України Єжова М. В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ЄДРВП №50247954 неправомірними та

скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу

від 12 жовтня 2017 року ЄДРВП №50247954

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2017 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини ухвали посилання суду на ту обставину, що державний виконавець всупереч вимогам не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання зобов'язань.

Другий абзац резолютивної частини ухвали викладено в наступній редакції:

«Визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М. В. щодо не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення неправомірною.»

У іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишена без змін.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати постановлені у справі ухвали та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Зокрема, судами не враховано, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не можу бути підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії. Пунктом 2 статті 37 Закону передбачене повернення виконавчого документа стягувачу в разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Касаційна скарга містить посилання на те, що держвиконавцем дотримано всіх заходів для фактичного виконання рішення суду, зокрема, накладено арешт на майно боржника, з метою виявлення майна боржника направлено запити у відповідні установи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із доведення заявником факту неправомірності дій головного держвиконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу. Суд дійшов висновку, що держвиконавцем вжито не всіх заходів для фактичного виконання рішення суду, зокрема: не здійснено виходу за місцем проживання

ОСОБА_6 з метою перевірки майнового стану та не було звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6 до виконання зобов'язань.

Змінюючи ухвалу місцевого суду, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що державний виконавець не в повному обсязі виконав обов'язки, передбачені статтею 18 Закону, не вжив всіх заходів для виконання рішення суду. Крім того, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була направлена держвиконавцем з порушенням вимог статті 28 Закону.

Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про виключення посилання на ту, обставину, що держвиконавцем вжито не всіх заходів для фактичного виконання рішення суду, а саме, не було звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання зобов'язань, оскільки наявність або відсутність тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України не впливає на прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу поза строком, установленим законом, не свідчить про неправомірність дій держвиконавця, такі дії є бездіяльністю.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 18 Закону наведено обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців.

За приписами статі 28 Закону документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються стягувачу та боржнику не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Однією з підстав повернення виконавчого документа стягувачу є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2 статті 37 Закону в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин).

За змістом частини 2 статті 36 Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Судом установлено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 12 жовтня 2017 року держвиконавцем надіслано 18 жовтня

2017 року, а перевірка майнового стану боржника була здійснена держвиконавцем шляхом направлення запитів у відповідні органи, установи, при цьому не було здійснено жодних дій для перевірки майнового стану боржника за місцем його проживання (перебування) або його місцезнаходження.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про невжиття держвиконавцем всіх заходів для фактичного виконання рішення суду.

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Постановлені судові рішення, їх зміст і мотивування, а також доводи касаційної скарги, які по суті стосуються лише переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, свідчать про відсутність підстав вважати, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції має значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 грудня

2017 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2018 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М. А., заінтересована особа - головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжов Максим Валерійович, на дії та бездіяльність державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська