АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/350/18 Головуючий 1 інстанції - Іванова І.В.
Справа № 639/8123/16-ц Суддя-доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: спори, що договірних правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Кружиліної О.А.

суддів: Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 березня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог посилалося на те, що 21 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі по тексту - ПАТ «Астра Банк») і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 36007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 120 500 грн під 17,9% річних за користування кредитом на строк з 21 вересня 2011 року по 21 вересня 2016 року.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 20 вересня 2016 року наявна заборгованість у розмірі 152 890,71 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 76 020,01 грн; сума заборгованості за відсотками - 40 689,30 грн; пеня - 36 181,40 грн, які банк просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 36007 від 21 вересня 2011 року у розмірі 152 890,71 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2017 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 36007.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача посилався на те, що судом першої інстанції порушені вимоги матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не враховано, що відповідачем було пропущено чергові платежі та сплату відсотків за користування кредитом у 2011-2013 роках, позовна давність на стягнення яких вже сплинула. У зв'язку з викладеним, вважав необґрунтованою нараховану суму кредиту і нарахованих відсотків, через те, що позивачем були пропущені строки позовної давності для стягнення платежів.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцію Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» суд першої інстанції виходив із положень статей 514, 516, 526, 625, 610, 1049, 1054 ЦК України та тих обставин, що відповідач не виконує свій обов'язок зі своєчасного повернення суми кредиту та відсотків за користування ним, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 20 вересня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 36007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 120 500 грн під 17,9% річних за користування кредитом на строк з 21 вересня 2011 року по 21 вересня 2016 року.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань, станом на 20 вересня 2016 року наявна заборгованість в сумі 152 890,71 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 76 020,01 грн; сума заборгованості за відсотками - 40 689,30 грн; пеня - 36 181,40 грн, що підтверджується наданим банком розрахунком.

Даний щодо спростування відповідачем зазначеного розрахунку матеріали справи не містять.

Згідно зі статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки достовірно встановлено, що зобов'язання за договором не виконується, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги і стягнув на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором з урахуванням передбачених договором відсотків та пені за порушення умов договору.

Посилання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущені строки позовної давності щодо суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків, колегією суддів до уваги не приймаються, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 258 ЦК України визначений вичерпний перелік спеціальної позовної давності, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пеня в розмірі 36 181,40 грн обрахована банком в межах позовної давності з 21 вересня 2015 року по 20 вересня 2016 року та не перевищує суму заборгованості за договором кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 квітня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський