Провадження № 22-ц/780/1417/18 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 23 03.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого в м. Біла Церква 09 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживачів та визнання угоди недійсною,-

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів та визнання угоди недійсною, просив визнати угоду № 364755 від 07 липня 2011 року, укладену між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто», недійсною, стягнути із відповідача кошти, отримані на виконання угоди, в розмірі 26499,27 грн.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 07 липня 2011 року ним укладено угоду з ТОВ «Авто Просто», згідно якої відповідач зобов'язався надати послуги, предметом яких є придбання автомобіля через систему АвтоТак, на виконання умов договору ним сплачено на рахунок відповідача вступний внесок у розмірі 1825,92 грн. та 24646,35 грн. протягом 2011-2014 років.

17 лютого 2015 року він звернувся до відповідача з вимогою про розірвання угоди. Своїм листом від 06 березня 2015 року ТОВ «Авто Просто» повідомило його про розірвання угоди, зазначивши, що сума коштів, що підлягає до повернення позивачу, становить 24646,35 грн.

На даний час позивач вважає, що угода від 07 липня 2011 року є такою, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки укладена з використанням нечесної підприємницької практики (створення пірамідальної схеми) та містить несправедливі умови, створюючи істотний дисбаланс прав. Оскільки ним на виконання угоди сплачено вступний внесок та періодичні внески, вони підлягають поверненню згідно ст. 216 ЦК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що просив визнати угоду недійсною з підстав несправедливості умов договору, а саме порушення принципу добросовісності, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а суд зазначив, що він обґрунтовує свій позов з підстав невідповідності угоди ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказував, що саме у ст. 14 «Невиконання зобов'язань за угодою» додатку № 2 до угоди вбачається перелік зобов'язань, при невиконанні яких діють штрафні санкції.

В постанові Верховного Суду України № 6-65цс16 чітко обґрунтовано позицію суду щодо визнання недійсними угод з підстав несправедливості договірних умов, передбачених ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», однак на дані правові висновки суд уваги не звернув.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу та підтвердження порушення його прав, хоча наявність істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків вже є порушенням прав споживача.

Відповідач ТОВ «Авто Просто» направив відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що обставини, викладені в апеляційній скарзі, є такими, що не відповідають дійсності, а доводи щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, є безпідставними та необґрунтованими. Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання, своїм підписом засвідчив, що прочитав умови та додатки до них, під час розгляду справи не довів, що умови угоди містять хоча б одну із ознак несправедливості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_2 про захист прав споживачів та визнання угоди недійсною, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивача про наявність обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях ТОВ «Авто Просто» під час укладення спірної угоди є безпідставними і не узгоджуються з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком «пірамідальних схем», оскільки позивач надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, що споживається в процесі її виконання. Також позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення його прав, враховуючи визначену ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупність ознак, необхідних для визнання умов договору несправедливими.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2011 року ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто» уклали угоду № 364755, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладається шляхом підписання сторонами угоди, додатку № 1 та додатку № 2, які є невід'ємними частинами угоди.

Згідно ст. 3 угоди, Авто Просто зобов'язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: включення учасника до системи АвтоТак шляхом підписання даної угоди; формування груп учасників для придбання автомобілів; організація та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи; здійснення оплати автомобіля виробнику, імпортеру чи дистриб'ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками системи, на умовах угоди; забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди; здійснення адміністративних процедур, необхідних для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля; формування фонду для повернення коштів тощо.

Згідно ст. 4 угоди, учасник має права, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: право приймати участь в асигнаційних актах, організованих Авто Просто; право вибору моделі або марки автомобіля згідно з можливостями постачальника; право сплачувати авансові внески відповідно до положень угоди; право розірвати угоду до моменту отримання автомобіля; право передачі третім особам прав та обов'язків за угодою; право отримувати інформацію щодо функціонування групи, до якої належить учасник.

Згідно ст. 5 угоди, учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи при укладанні угоди; сплатити плату за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов'язань, встановлених угодою тощо.

Згідно додатку № 1 до угоди, ОСОБА_2 обрав автомобіль Сhery QQ вартістю 50720 грн., плата за послуги, пов'язані зі вступом до системи - 1825,92 грн., щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % + ПДВ, плата за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за системою - 3 % + ПДВ.

Згідно п. 1.2 додатку № 2 до угоди, учасник уповноважує Авто Просто на організацію та адміністрування системи АвтоТак. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок чистого фонду групи. Учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов'язання за угодою. Такий учасник користується пріоритетом в отриманні автомобіля перед іншими учасниками групи.

Згідно п. п. 4.1, 8.2 додатку № 2 до угоди, учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даною угодою, отримує автомобіль через механізми надання прав отримання автомобіля, передбачені в угоді. Учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у зазначений термін, якщо він на момент такого одержання належно виконує свої зобов'язання та попередньо виконав наведені в переліку зобов'язання.

На виконання умов угоди ОСОБА_2, якому присвоєно порядковий номер в групі 022, було сплачено 1825,92 грн. вступного внеску та чисті внески в загальному розмірі 24646,35 грн., а 17 лютого 2015 року він подав до ТОВ «Авто Просто» заяву про розірвання угоди, у відповідь на яку відповідач направив лист від 06 березня 2015 року, в якому повідомив порядок та розмір повернення чистих внесків (а. с. 11).

Наведені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із позовом про захист прав споживача, ОСОБА_2 посилався на дві підстави визнання угоди недійсною - як правочину, здійсненого з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності «пірамідальної схеми» (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів») та з підстав несправедливості договірних умов, які створюють дисбаланс прав та обов'язків споживача, зокрема ст. 14 додатку № 2 до угоди (ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Таким чином, не можна погодитися із доводами апеляційної скарги, що позивач просив визнати угоду недійсною з підстав несправедливості умов договору, а судом неправильно встановлено, нібито підставою оскарження угоди від 07 липня 2011 року є невідповідність її вимогам ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, судом першої інстанції надано належної оцінки обом підставам позову.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку «пірамідальних схем», коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності «пірамідальної схеми».

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, «пірамідальній схемі» властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах АвтоТак, є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Згідно ст. 2 угоди, Авто Просто гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених угодою.

Статтею 3 угоди передбачено, що ТОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до угоди поняття «право на отримання автомобіля» означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ «Авто Просто» зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Передбачені угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в угоді «Чисті внески» або «Внесок в оплату товару».

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до угоди чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля.

Отже, угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах АвтоТак кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок чистого фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до угоди).

За таких обставин є відсутніми головні ознаки «пірамідальної схеми»- безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

За таких обставин правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що розподілення автомобілів проходить за «пірамідальною схемою».

Крім того, для віднесення схеми до «пірамідальної» необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах»).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Враховуючи те, що ТОВ «Авто Просто» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, правильним є висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством легітимно.

Не можна погодитися із доводами апеляційної скарги, що судом при вирішенні питання при оцінці несправедливості умов договору неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та щодо наявності істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків у ст. 14 «Невиконання зобов'язань за угодою» додатку № 2 до угоди, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Зазначені висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України в постанові № 6-40цс13 від 11 вересня 2013 року і були правильно застосовані судом першої інстанції.

Так, посилаючись на несправедливість ст. 14 додатку № 2 до угоди, позивач вказував, що за змістом пунктів 14.3 - 14.10 вбачається перелік зобов'язань, при невиконанні яких діють штрафні санкції, та вважав, що в даній статті можливо чітко відслідкувати істотний дисбаланс договірних прав на користь ТОВ «Авто Просто» та обов'язків, покладених тільки на учасника, оскільки штрафні санкції передбачено виключно щодо останнього.

Разом із тим, пунктом 14.1 ст. 14 додатку № 2 до угоди передбачено, що наслідки невиконання зобов'язань за угодою регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.

Тобто наведеним пунктом встановлена можливість в тому числі у випадку невиконання зобов'язань з боку ТОВ «Авто Просто» застосувати до нього відповідні наслідки, передбачені загальними положеннями ЦК України, зокрема штрафні санкції.

Крім цього, апеляційний суд приймає до уваги, що угоду від 07 липня 2011 року розірвано за ініціативою самого позивача, а не відповідача на підставі застосування будь-якої передбаченої ст. 14 штрафної санкції, а отже завдання шкоди споживачеві вказаними умовами угоди підлягає доведенню, чого позивачем здійснено не було.

Згідно ст. 10 угоди, підписання цієї угоди та додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди та додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї.

За змістом ст. ст. 626, 627 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди учаснику надається сім днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі АвтоТак. При цьому в разі розірвання угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди.

Однак позивач із заявою про розірвання угоди в семиденний термін до відповідача не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову із підстав недоведеності порушення прав позивача, враховуючи сукупність ознак, необхідних для визнання умов договору несправедливими, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, визначив характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягала застосуванню.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо наявності дисбалансу договірних прав та обов'язків позивача та відповідача, апеляційний суд враховує, що статтями 4 та 5 угоди визначено права та обов'язки споживача, статтею 3 угоди визначено обов'язки ТОВ «Авто Просто», в той час як перелік прав ТОВ «Авто Просто» в угоді відсутній взагалі.

Отже, оспорювані умови ст. 14 додатку № 2 до угоди не призводять до дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, відповідають умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи групи АвтоТак, а тому не є несправедливими у розумінні положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому не підлягає застосуванню правовий висновок у справі № 6-65цс16, на який посилається позивач в апеляційній скарзі, оскільки він стосується інших правовідносин і здійснений у справі про визнання недійсними з підстав їх несправедливості умов договору фінансового лізингу, які є відмінними від тих, що розглядаються.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.