Справа № 645/2840/17
Провадження № 2/645/240/18
РІШЕННЯ

іменем України

02 квітня 2018 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Бондарєвої І.В., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, сторін: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5, відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Закарієвича до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_9,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2017 р. позивач звернувся до суду, в якому, з врахуванням уточнення, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком 8 по вул.Смілянська 1-а в м.Харкові, посилаючись на порушення відповідачами прав та інтересів позивача як власника житла. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2001 р. відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» ОСОБА_2 та ОСОБА_9 видано Свідоцтво про право власності на квартиру №1 по вул..1-а Смілянська, б.8. Відповідачі проживають у квартирі №2, яка є самовільною будівлею.

Оскільки за даними будинкової книги у буд.8 по вул..Смілянській 1-а зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а відповідачі з 1998 р. за адресою: вул.Смілянська 1-а, буд.8 - не проживають, не є членами сімї позивача, тому вони не мають підстав для користування житловим приміщенням та реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали. При цьому представник позивача пояснив, що підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, є ст.405 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4, яка діє від себе та в інтересах ОСОБА_6, представник ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 ОСОБА_5 проти позовних вимог заперечували. При цьому ОСОБА_4 пояснила, що їх родина дійсно тривалий час проживає у частині будинку, яка є самовільною прибудовою (квартира №2), та наразі вони мають намір узаконити вказані прибудови у встановленому законом порядку. Відповідачі не займають житлових приміщень, які належать позивачеві, і не створюють останньому перешкод для проживання.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_9 та представник Департаменту реєстрації Харківської міської радив судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно даних техпаспорту, складеного станом на 04.03.2001 р., та техпаспорту, виготовленому станом на 29.03.2005 р., домоволодіння №8 по вул..Смілянська 1-а в м.Харкові складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 597 кв.м., та розподілено на дві частини: квартиру №1 та квартиру №2, приміщення якої є самовільно збудованими (а.с.50, 67, 107).

Приміщеннями квартири №1 користується родина позивача, а приміщеннями квартири №2 відповідачі.

Згідно пояснень позивача та відповідача ОСОБА_4, первісно квартира (будинок), розташований за адресою: вул.Смілянська, б.8, в 1953 р. був наданий у користування на сімю ОСОБА_11, ОСОБА_12 та їх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (тепер ОСОБА_6 та ОСОБА_10, дружина позивача). Після одруження, за згодою батьків, ОСОБА_6 прибудувала прибудову (квартиру №2), в якій стала проживати її сімя.

Як пояснили суду свідки з боку відповідачів ОСОБА_13, ОСОБА_14, які мешкають по-сусідству, на час розгляду справи будинок та земельна ділянка дійсно розподілені на дві частини, кожна з яких має окремий вхід: родина позивача користується виходом на вул..Смілянська, а родина ОСОБА_6 на вул.Каховську.

Вказана обставина позивачем і відповідачами визнана і не оспорюється.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданому відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» 05.07.2001 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно пояснень позивача, право власності на вказане майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ним та за ОСОБА_9 не зареєстроване, тому такі відомості суду не надані.

Натомість, позивач надав суду довідку КП «ХМБТІ» № 1500652 від 14.03.2003 р., де зазначено, що домоволодіння №8 по вул..Смілянській зареєстровано в цілому за ОСОБА_2 та ОСОБА_9

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно виникає у особи з моменту реєстрації права власності у встановленому законом порядку, про що суду не надано даних, вказана довідка, на думку суду, не відповідає вимогам ч.2 ст.78 ЦПК України щодо допустимості доказу, тому не може слугувати доказом наявності у позивача права власності на будинок №8 по вул..Смілянській, 1-а в м.Харкові в цілому.

Також судом встановлено, що на час розгляду справи за адресою: м.Харків, вул.Смілянська 1-а. буд.8, зареєстровані відповідачі ОСОБА_6 з 24.04.1972 р., ОСОБА_4 з 30.06.1998 р., ОСОБА_8 з 30.06.1998 р.; ОСОБА_7 за вказаною адресою не зареєстрований (а.с. 101, 113-115, 157).

Позивач ОСОБА_2, його син ОСОБА_9 та дружина позивача ОСОБА_10 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 буд.8 кв.1, що підтверджується довідкою Адміністрації Немишлянського району № 1222-05 від 23.05.2017 р. та відповідають даним будинкової книги квартири АДРЕСА_2 1-а в м.Харкові, наданих позивачем.

Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст.81 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2 1-а ще до набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру №1 в цьому будинку, їх реєстрація відбулась у встановленому законом порядку, відповідачі постійно проживають за цією адресою в квартирі №2, мають окремий особовий рахунок для оплати наданих комунальних послуг, ОСОБА_7 в будинку не зареєстрований, розглянувши справу в межах заявлених вимог та підстав, суд вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача про те, що приміщення, в яких відповідачі проживають, є самочинно збудованою прибудовою, у даному випадку не мають суттєвого значення, оскільки відповідачі не позбавлені можливості легалізувати право власності у встановленому законом порядку.

Питання відповідності чи правильності присвоєння адреси квартир спірного будинку може бути вирішено у без судовому порядку.

Будинкова книга, надана позивачем, в якій відсутні записи про реєстрацію відповідачів в квартирі 1, також не є доказом відсутності у відповідачів права користування будинком в цілому, оскільки, як зазначалось вище, їх реєстрація здійснена відповідно до закону, за згодою основного та той час наймача, та підтверджена довідками уповноваженого органу Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Крім того, суд зазначає, що позивач взагалі не міг чітко зазначити у чому полягає порушення його прав з боку відповідачів, які проживають у квартирі №2 та жодним чином не перешкоджають йому користуватись його житлом (квартирою №1). Натомість, факт приватизації житла позивачем без участі відповідачів, які також зареєстровані та користуються спірним будинком, може свідчити про порушення прав та законних інтересів відповідачів.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір у розмірі 640,00 грн., від сплати якого позивач при поданні позову був звільнений згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень ст.141 ЦПК Укераїни.

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Закарієвича до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_9 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий - суддя