ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5615/18
провадження № 2-ві/753/9/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2018 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду міста Києва Заставенко М.О., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Комаревцевої Л.В. по цивільній справі №753/14867/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва (головуючий суддя Комаревцева Л.В.) знаходиться цивільна справа позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2018 року відповідачем через канцелярію Дарницького районного суду міста Києва було подано адресовану суду заяву про відвід судді Комаревцевої Л.В., яку представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні 30.03.2018 підтримала. Відвід мотивовано тим, що суддя Комаревцева Л.В. приймала рішення в порядку наказного провадження за тим самим предметом спору в судовій справі де заявником виступало ПАТ «МТС Україна», перейменоване, в подальшому на ПрАТ «ВФ Україна», а боржником - ОСОБА_2 В подальшому даний наказ був скасований іншим суддею.

Враховуючи вказані обставини у заявника виникають сумніви щодо неупередженості судді Комаревцевої Л.В. під час розгляду даної справи - № 753/14867/18.

Відповідно до ухвали від 30.03.2018 року, суд, який розглядає справу (головуючий суддя Комаревцева Л.В.), прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та зупинив провадження по справі до вирішення питання про відвід головуючому іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяви про відвід судді, розгляд заяви про відвід 30.03.2018 року розподілено на суддю Заставенко М.О.

Ознайомившись із заявою відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Комаревцевої Л.В., суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи, що відповідає положеннями ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Обставини, визначені заявником у заяві про відвід судді Комаревцевої Л.В. від 21.03.2018 року - незгода з процесуальними рішеннями судді по справі, не є підставою для відводу (самовідводу) у розумінні вимог ст. 36 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі

Обставини, визначені заявником у заяві про відвід судді Комаревцевої Л.В. від 21.03.2018 року- винесення суддею Комаревцевою Л.В. судового наказу за цим самим предметом спору, не є підставою для відводу (самовідводу) у розумінні вимог ч.1 ст. 37 ЦПК, оскільки судовий наказ -це форма судового рішення, на яке не поширюються вимоги ч.1 ст.37 ЦПК України.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об'єктивності, однобічності та неупередженості судді Комаревцевої Л.В. при вирішенні даної цивільної справи, та, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду цивільної справи № 753/14867/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 182, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про відвід судді Комаревцевої Л.В. у цивільній справі №753/14867/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud2602/.

Суддя: М.О. Заставенко