Справа № 333/7454/17
Провадження № 2/333/648/18
15 березня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Герасименко С.Г.,
при секретарі Уляницькій Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядження власністю, -
Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядження власністю. В обґрунтування зазначила, що їй на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_1. У окреме володіння та користування за рішення суду їй було виділено ізольовану кімнату у зазначеній квартирі житловою площею 10,6 кв.м. На даний час, відповідачі незаконно користуються всією квартирою та створюють позивачу перешкоди в користуванні належною їй частиною квартири. Відповідачі поміняли вхідні замки, не допускають позивача в квартиру, погрожують їй розправою і вбивством. Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні її власністю, виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ізольованої кімнати житлової площею 10,6 кв.м. у квартирі № 115, що розташована у будинку №40 по вулиці Автозаводська у м. Запоріжжя, яка виділена їй в окреме володіння та користування та вселити її у зазначену кімнату.
В судове засідання позивач не зявилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи.
В судові засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявились, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені судом належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв та клопотань до суду не надали.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідачів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02.10.2014 року за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 на ? частину та за ОСОБА_3 на ? частину квартири. Визначено порядок користування квартирою та виділено в окреме володіння та користування ОСОБА_1 ізольовану кімнату житлової площею 10,6 кв.м.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2015 року серії ЕКІ № 821179, за ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на ? частину вищезазначеної квартири.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положенням ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідачі користуються спірною квартирою в цілому безпідставно, створюючи позивачу перешкоди в користуванні належною їй частиною квартири, а саме: ? часткою квартири № 115, що розташована у будинку №40 по вулиці Автозаводська у м. Запоріжжя, яку становить ізольована кімната житловою площею 10,6 кв.м.
За змістом статті 156 ЖК УРСР право користуватися жилим будинком (квартирою) належить членам сім'ї власника жилого будинку (квартири). До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Судом встановлено, що відповідачі в справі не є членами сім'ї позивача в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, не є власниками чи наймачами спірної частини житла, а тому у них відсутнє право на користування ним.
Також судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 будь-яких угод щодо користування спірною частиною квартири не укладалося.
Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України захист права ОСОБА_1 на безперешкодне володіння, користування та розпорядження ? часткою квартири № 115, що розташована у будинку №40 по вулиці Автозаводська у м. Запоріжжя має бути реалізовано судом шляхом усунення перешкод у користуванні цим майном та вселення позивача у спірне житло.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 7-9, 12, 13, 258-259, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядження власністю - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні її власністю ? часткою квартири № 115, що розташована у будинку №40 по вулиці Автозаводська у м. Запоріжжя.
Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ізольованої кімнати житлової площею 10,6 кв.м. у квартирі № 115, що розташована у будинку №40 по вулиці Автозаводська у м. Запоріжжя та яка виділена в окреме володіння та користування ОСОБА_1.
Вселити ОСОБА_1 в ізольовану кімнату житловою площею 10,6 кв.м. у квартирі № 115, що розташована у будинку №40 по вулиці Автозаводська у м. Запоріжжя, яка виділена їй в окреме володіння та користування.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 26.03.2018 року.
Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя С.Г. Герасименко