Дата документу 30.03.2018
Справа № 501/514/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 р. м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смирнова В.В., за участю секретаря - Крамського Д.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

05.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що вони з відповідачем ОСОБА_2 з 22 жовтня 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис - № 542.

Від спільного життя мають неповнолітню дитину, сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачем, що позивачем не заперечується.

Позивач просить розірвати шлюб тому що припинив з відповідачем відносини з серпня 2017, проживає окремо, вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе.

На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Просить залишити дитину проживати з матір'ю.

Позивач ОСОБА_4 надав письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримав, наполягає на розірванні шлюбу та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно ч.3, ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно абз. 6 п.11 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.

Ст. 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ст.161 СК України).

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як убачається зі ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Суд приймає визнання позову відповідачем, так як визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону.

При цьому суд бере до уваги правові норми, встановлені ст.ст. 24, 56 СК України, щодо добровільності шлюбу, права кожного із подружжя припинити шлюбні відносини.

За наявності зазначених вище обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 160-161 СК України, ст. ст. 3, 4, 5, 7, 10, 19, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, 26 квітня 2006 року, актовий запис - № 156.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов