Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/20/18
Провадження по справі 2/281/51/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Нечуй Б.П.,

за участю секретаря

судових засідань Кравчук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась в суд із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, прийнятих судом під час розгляду справи, просила визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,5671 га по Державному акту НОМЕР_1 від 04.08.2003 року та на земельну ділянку, площею 1,5242 по Державному акту НОМЕР_2 від 04.08.2003 року, що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, чоловіку ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після його смерті, але не оформила своїх спадкових прав.

Зазначені вимоги позивача обґрунтовуються посиланням на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_4, яка на день смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, яку вона прийняла.

Спадкове майно складається із земельних ділянок площами відповідно 0,5671 га та 1,5242 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області та які належали ОСОБА_3, чоловіку спадкодавиці, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, але не оформила своїх спадкових прав.

Як спадкоємець за заповітом, позивач прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено, посилаючись на те, що державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки видані на ім'я ОСОБА_3 04.08.2003 року, тобто після його смерті. Їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання у судовому порядку.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом чи заповітом немає.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву, згідно якої просить зазначену справу розглядати без її участі; всі позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Проти позову не заперечують та просять прийняти рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого виконкомом Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 23.05.2003 року (а.с. 6).

Згідно уточнених списків працівників членів трудового колективу КСП та пенсіонерів колгоспу, які мають право на одержання земельної частки станом на 01.03.1997 року, затверджених на загальних зборах КСП "Калинівське" 28.02.1997 року (додаток 3) (а.с.30) ОСОБА_3 є в списку списків працівників членів трудового колективу КСП та пенсіонерів колгоспу, які мають право на одержання земельної частки станом на 01.03.1997 року.

04.08.2003 року Лугинською райдержадміністрацією на ім"я ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 та державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 (а.с. 17, 23).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, виданого Лугинським районним відділом ДРАЦС від 11.10.2017 року (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_4 14.02.1948 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3

Згідно довідки від 11.08.2018 року №378, виданої Лугинською селищною радою, (а.с. 14) ОСОБА_4 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1) після смерті ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3) фактично прийняла спадщину, оскільки продовжувала розпоряджатись та користуватись спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого виконкомом Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 21.02.2006 року (а.с. 7).

ОСОБА_2, через свого представника ОСОБА_5, 19.10.2017 року звернулася до Лугинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на спадкове майно належне ОСОБА_4, а саме: на земельні ділянки площами відповідно 1,5242 га та 0,5671 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, які належали ОСОБА_3, чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, але не оформила своїх спадкових прав.

19.10.2018 року (вих. №191/02-14) в.о. державного нотаріуса Лугинської державної нотаріальної контори Баранівською О.С. їй було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва та повідмлено, що у Лугинській державній нотаріальній конторі після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтв 12.10.2017 року заведено спадкову справу №22/2017 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на її (ОСОБА_2.) ім'я. Згідно матеріалів вищевказаної справи встановлено, що ОСОБА_4 прийняла спадщину свого чоловіка ОСОБА_3, оскільки на момент смерті була зареєстрована разом із ним (довідка Лугинської селищної ради Житомирської області №376 від 11.08.2017 року).

Разом із тим, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площами відповідно 1,5242 га та 0,5671 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, які належали ОСОБА_3, чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, але не оформила своїх спадкових прав, посилаючись на те, що державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки видані на ім'я ОСОБА_3 04.08.2003 року, тобто після його смерті, а тому вказані земельні ділянки не можуть входити до складу спадщини.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом чи заповітом не має.

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України від 18.07.1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, і батьки померлого.

У відповідності до положень ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Так, згідно довідки виданої виконкомом Лугинської селищної ради ОТГ сіл Калинівка, Підостапи Лугинського району Житомирської області від 11.08.2018 року №378, (а.с. 14) ОСОБА_4 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1) після смерті ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3) фактично прийняла спадщину, оскільки продовжувала розпоряджатись та користуватись спадковим майном.

Таким чином, відповідно до положень ст. 529 ЦК України (1963 року), у ОСОБА_4 наявні права, як спадкоємця першої черги за законом, на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування».

Статтею 346 ЦК України встановлено, що однією із підстав припинення права власності є смерть власника, а цивільна правоздатність фізичної особи за ст. 25 ЦК України виникає при її народженні і припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом та має право на спадкування і відповідно до ст. 1269 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, так як подала до Лугинської державної нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, що стверджується повідомленням Лугинської державної нотаріальної контори від 19.10.2017 року №191/02-14, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав в нотаріуса, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 4, 81, 211, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1222, 1234-1237, 1269 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,5671 га, кадастровий номер НОМЕР_6, цільове призначення (використання) земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, яка на підставі розпорядження голови Лугинської райдержадміністрації від 08.04.2003 року за №104 (акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 248) належала померлому ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,5242 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення (використання) земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Калинівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, яка на підставі розпорядження голови Лугинської райдержадміністрації від 08.04.2003 року за №104 (акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 249) належала померлому ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Б. П. Нечуй