Справа № 357/3742/17 Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/1133/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 29 05.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, треті особи: Головне управління державної казначейської служби України у Київській області, ОСОБА_3 про стягнення збитків, -

встановив:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивувала тим, що у період часу з 2013 року по 2016 рік відповідачем систематично порушуються її права, внаслідок чого вона неодноразово зверталась з адміністративними позовами до суду для оскарження прийнятих відповідачем рішень та несла, у звязку з цим, витрати на юридичну допомогу, що полягали у складанні різних процесуальних документів, тобто внаслідок дій відповідача вона понесла збитки у вигляді оплати послуг юриста.

Посилаючись на наявність причинного звязку між протиправними діями відповідача та завданою ним шкодою, що підтверджується трьома постановами Київського окружного адміністративного суду, позивач просила суд: стягнути з Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на користь ОСОБА_2 суму спричинених їй збитків за угодою про надання юридичних послуг № 146 від 22.06.2013 року у розмірі 3 000 грн.; стягнути з Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на користь ОСОБА_2 суму спричинених їй збитків за договором про надання юридичних послуг з врегулювання спорів № 198 від 04.07.2015 року у розмірі 10 300 грн.; стягнути з Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на користь ОСОБА_2 суму спричинених їй збитків за договором про надання юридичних послуг з врегулювання спорів № 235 від 04.04.2016 року у розмірі 12 500 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позивачем до стягнення суми витрат на оплату юридичних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обовязкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на чинному законодавстві та підтверджуються наступним.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та визнається учасниками справи, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2015 року по справі № 810/3818/13-а частково задоволено позов ОСОБА_2, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Володарського відділення Сквирської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби № НОМЕР_1 від 29.05.2013 року у сумі 8 791 грн. 45 коп., у задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 року по справі № 810/5222/15 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Володарського відділення Тетіївської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 534-15 від 22.06.2015 в частині визначення податкового зобов'язання з орендної плати у сумі 10 629 грн. 70 грн., визнано протиправним та скасовано податкову вимогу Володарського відділення Тетіївської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 29569-10 від 21.10.2015 в частині повідомлення про наявність боргу у сумі 3 582 грн. 63 коп. У іншій частині у позові відмовлено.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2016 року по справі № 8102336/16 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Володарського відділення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 31 березня 2016 р. № 000991500, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Володарського відділення Білоцерківської державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 02 червня 2016 р. № 3726-1702 в частині нарахування 17 175 грн. 21 коп.

Між позивачем та ФОП ОСОБА_3 були укладені угода про надання юридичних послуг № 146 від 22.06.2013 року, договір про надання юридичних послуг з врегулювання спорів № 198 від 04.07.2015 року та договір про надання юридичних послуг з врегулювання спорів № 235 від 04.04.16 року.

На виконання їх умов позивачем було передано на користь замовника грошові кошти в розмірі: 3000 грн. за актом прийому-передачі послуг від 23.05.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.06.2013 № 40.; 4 100 грн. за актом прийому-передачі послуг від 07.10.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордера від 06.07.2015 року № 85; 6 200 грн. за актом прийому-передачі послуг від 15.12.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордера від 10.10.2015 року № 91; 2 800 грн. за актом прийому-передачі послуг від 01.07.2016 року та квитанції до прибуткового касового ордера від 06.04.2016 року № 109; 7 300 грн. за актом прийому-передачі послуг від 27.09.2016 року та квитанції до прибуткового касового ордера від 04.07.2016 року № 121; 2 400 грн. за актом прийому-передачі послуг від 05.10.2016 року та квитанції до прибуткового касового ордера від 05.10.2016 року № 129.

Зі змісту наведених вище актів вбачається, що надані позивачу юридичні послуги полягали, зокрема, у підготовці всіх необхідних процесуальних документів, представництвом інтересів замовника у суді, органах державної влади та місцевого самоврядування щодо скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів ( ст. 1173 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 5, 12, 13 ЦПК України саме позивач наділений правом визначати предмет поданого ним до суду позову.

У позовній заяві позивач та її представник у суді першої інстанції посилались на завдані відповідачем збитки, які останній повинен відшкодувати на користь позивача.

Зі змісту ст.ст. 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення зобовязання; 2) збитки; 3) причинний звязок між порушенням зобовязання та збитками; 4) вина.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки заявлені позивачем до стягнення суми витрат на оплату юридичних послуг не є збитками відповідно до чинного законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів щодо спростування висновків суду про законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення. Колегія суддів не вбачає інших підстав для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 7, 374, 375 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2017 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_4