Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження №22ц/778/1312/18
головуючий у 1 інстанції: Капустинський М.В
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області, ухвалене в м. Енергодарі 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01.03.1997 року між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4, було зареєстровано шлюб. 06.10.2010 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу позивач переїхала до м. Донецька та вдруге вийшла заміж. Її старший син ОСОБА_8 залишився проживати з батьком, а молодший з позивачкою. Заяву про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_2 вона не подавала. 30 серпні 2014 року у ОСОБА_5 народилася дочка Раїса. Через бойові дії на Донбасі її чоловік втратив бізнес і вони опинилися у тяжкому матеріальному становищі. Зараз сімя проживає на соціальну допомогу по догляду за дитиною та на допомогу як внутрішньо переміщеної особи. Натомість відповідач припинив матеріально допомагати в утриманні сина, хоча офіційно працює та має стабільний заробіток, їх повнолітній син ОСОБА_8, який залишився жити з відповідачем, вже повнолітній та навчається у вищому навчальному закладі.

Після уточнення своїх вимог, позивач просила суд стягувати щомісячно зі ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути заборгованість по аліментам з червня 2014 року по червень 2017 року.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто щомісячно зі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер суду не відомий - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/5 із усіх видів заробітків (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.06.2017року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Виконавчий лист по справі № 316/873/17 (провадження № 2/316/701/17) виданий на підставі заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.07.2017 року, про Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 із усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.06.2017 року - повернуто до Енергодарського міського суду Запорізької області. Проведено перерахунок стягнутих, на підставі заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.07.2017 року по справі № 316/873/17 (провадження № 2/316/701/17), аліментів зі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітньої дитини, з урахуванням розміру призначеного за даним рішенням суду від 14.12.2017 року по справі № 316/873/17 (провадження № 2/316/1062/17).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити в частині визначення розміру аліментів - з 1/5 частини на 1/8 частину, в решті рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом попередньої інстанції встановлено, що 01.03.1997 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар, актовий запис за № 83 (а.с. 4), 06.10.2010 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано (а.с. 5). Від даного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6) та сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Між сторонами відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідач працює та має постійний дохід (а.с. 99). Крім того, встановлено, що відповідач цікавиться життям неповнолітнього сина, робить йому подарунки, тощо (а.с. 74, 75, 76) Крім того, встановлено, що відповідач має зобов`язання фінансового характеру за виконавчим листом перед іншими особами (а.с. 83), надає матеріальну допомогу сину - ОСОБА_6, який навчається та проживає в місті Дніпро (а.с. 84, 84-зворот, 85-89, 90-92), сплачує за навчання повнолітнього сина (а.с.94-95). Також, відповідач має неповнолітнього сина від іншого шлюбу - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.96-зворот). Має травму набуту під час перебування в зоні АТО як військовий збройних сил України за призовом та потребує медичного догляду (а.с.101, 102).

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізичного, так і духовно.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалюючи рішення, суд попередньої інстанції, в його мотивувальній частині зазначив, що сторона відповідача не заперечує щодо призначення розміру аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 1/8 частини доходу, при цьому стороною відповідача не доведено суду доказів того, що зазначений розмір, який відповідач готовий сплачувати позивачу на утримання спільного неповнолітнього сина буде достатнім для забезпечення потреб дитини.

Апеляційний суд в складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду попередньої інстанццїі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тих же доводах оцінку яким дав суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Апеляційна скарга не мітить нових доказів, які б вказували на те, що той розмір аліментів який пропонує стягувати з нього відповідач буде достатнім для забезпечення нагальних потреб дитини і буде відповідати її інтересам.

Знаходження на утриманні у відповідача іншої повнолітньої дитини, не знімає з батька обовязку щодо утримання і неповнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо змін в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів, щодо розміру доходів відповідача за останні 6 місяців, щодо необґрунтованості вимог позивача, щодо наявності кредитної заборгованості, про стягнення грошової компенсації за спільне майно подружжя, щодо необґрунтованого розміру стягнутих аліментів зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 5 квітня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: