Номер провадження: 22-ц/785/1367/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Одеса

Справа № 522/18403/16-ц

Провадження №22-ц/785/1367/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_3, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Домусчі Л.В., 15 листопада 2017 року, у м. Одесі , -

встановила:

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та про стягнення з відповідача аліментів і в обґрунтування позову посилалася на те, що 10.08.2001 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який був розірваний рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 17.06.2015 року .

Від спільного шлюбу мають доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні.

Позивач посилалася на те, що відповідач ОСОБА_3 проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вихованні дитини не приймає, ніде офіційно не працевлаштований, постійного місця проживання не має, не має реєстрації, веде розгульний спосіб життя, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини , ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Позивач просила суд :

- позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно доньки -ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь на утримання доньки ОСОБА_6 ,аліменти ,у розмірі 10 000 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Ухвалою суду першої інстанції від 15 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 залишено без розгляду / т.2 а.с. 192/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала позов, просила задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування, просив позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 жовтня позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Приморської РДА ОМР про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_2 у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривень 21 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року, залишити малолітню ОСОБА_6 на вихованні та утриманні батька ОСОБА_3

Апеляційна скарга мотивована тим, що наданими позивачкою незрозумілими довідками, фото, висновком органу опіки та піклування, показами свідків не доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та судом не враховано, що мати дитини чинить йому перешкоди в спілкуванні з донькою, що зафіксовано та підтверджено свідками, а також не надано доказів прийняття до батька дитини всіх можливих заходів впливу.

Позивачем наданий суду відзив, який мотивований тим, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, в судовому засіданні суду першої інстанції свідки підтвердили те, що відповідач матеріальної допомоги доньці не надає. Дитина неодноразово проходила курси лікування, батько дитини жодного разу допомоги на лікування дитини не надавав, вихованням та життям дитини з 2015 року не цікавиться . Питання щодо позбавлення батьківських прав було предметом обговорення в органі опіки та піклування, висновком якого було підтверджено ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків .

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по усебічному вихованню та утриманню малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кінця 2015р., не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: матеріально не забезпечує необхідними засобами, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, перешкоджає у здійсненні можливості відвідування дитиною іншої країни для її спортивного, духовного розвитку і розширення світогляду, у зв'язку з чим це негативно вплинуло на психіку дитини.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції,виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2001 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2015 року / т. 1 а.с.8, 10/.

20 липня 2005 року у сторін народилася донька ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження / т.1 а.с. 9/.

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач проживає окремо, виписаний з зазначеної квартири 28.03.2015 року (довідка ТОВ Житлове експлуатаційне-сервісне управління «Примор'є» (т.1, а.с.41)).

Матеріали справи не містять доказів місця роботи відповідача та дійсний його дохід, таких доказів не було надано і в апеляційній інстанції.

Дитина навчається в Одеській приватній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів «Крок», за навчання в якій за період з 2015 - 2017 роки сплачувала лише мати дитини - ОСОБА_2.

Згідно листа Одеської приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «Крок» № 366 від 09.08.2016 року (т.1, а.с.42) батько дитини - ОСОБА_3, оплату навчання дитини не проводив та на батьківські збори не з'являвся. За навчання доньки у школі сплачує мати (позивачка по справі), у підтвердження чого до суду надані квитанції за вересень 2015 - травень 2016 року на суму 4200 грн. за кожен місяць навчання (т.1, а.с.44-52), за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року на суму 5000 грн. за кожен місяць навчання (т.1, а.с.76, 105, 173, 195, 225), за період з вересня по жовтень 2017 року на суму 5800 грн. (т.2, а.с.56, 58)..

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 професійно навчається в клубі «Радуга» бальними танцями. Згідно наказу Управління у справах фізичної культури та спорту №176 від 21.09.2015 року ОСОБА_6 присвоєно спортивний розряд «Кандидат у майстри спорту» (т.1, а.с.130), дівчинка постійно приймає участь у спортивних змаганнях (про що свідчать відповідні дипломи про нагородження (т.1, а.с.15-22)).

Згідно пояснень позивачки та неповнолітньої ОСОБА_6, наданих ними в суді першої інстанції та листа директора КСТ «Радуга» №95/17 від 28.09.2017 року, судом встановлено, що через не надання письмової згоди батьком ОСОБА_3 дозволу на виїзд доньки за кордон, ОСОБА_6 не змогла прийняти участь у турнірах "Chisanan Stars 2015" та "Eurodisneyland, Paris, France" в 2015 році, в 2016 році «Париж - Open Winter Tatry Cup» в 2017 році, "Datch Open Championchip", "Italy Cervia", "Dance Festival 2017", "Assen 2017 Paris 2017". У зв'язку з цим партнер ОСОБА_8 був вимушений поїхати на турніри з іншою партнеркою, з якою по теперішній час займається в парі і відвідує турніри та змагання.

Крім того у листі зазначено, що ОСОБА_6 не змогла знайти іншого партнера та тренується без нього, що негативно впливає на її спортивний результат, самооцінку та завдає суттєвих душевних страждань, так як у ОСОБА_6 є талант до танців, який потрібно підтримувати для ще більш високих результатів. ОСОБА_2 - мати ОСОБА_9 створює усі необхідні умови для спортивних тренувань, забезпечує матеріальну технічну базу, здійснює оплату членських внесків, є членом батьківської ради, активно допомагає діяльності клубу в проведенні дитячих конкурсів та змагань. Батько ОСОБА_3 жодного разу в продовж 2016-2017 років не був присутнім на турнірах та змаганнях своєї доньки, участі в спортивному вихованні доньки не приймав, оплат за тренування доньки не здійснював та не був присутній на батьківських зборах клубу (т.2, а.с.49).

Питання щодо позбавлення батьківських прав було предметом обговорення в органі опіки та піклування.

З висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/2041 від 06.11.2017 року вбачається, що враховуючи позитивне рішення членів ради опіки та піклування районної адміністрації, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи думку малолітньої ОСОБА_6, відповідно до статей 19, 164, 165, 166, 171 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3 у відношенні малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 /т.2,а.с.150-152/.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз'яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Звертаючись з позовом до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 посилалася на те, що після розлучення відповідач не спромігся привітати доньку з днем народження , ні з одним святом ,а при зустрічах з дитиною у громадських місцях (Парк Горького», концертний хол «Сади Перемоги») він не тільки не спромогся привітатися з дочкою ,але і робив вигляд ,що він її не впізнав. Так саме ,відбувалося в органі опіки та піклуванні при розгляді питання щодо позбавлення батьківських прав .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 посилалися на те, що незважаючи на те, що донька була присутня, відповідач жодного разу не підійшов до дитини не привітався з нею , достовірно знаючи про те, що дитина неодноразово перебувала на лікарняному, жодного разу не відвідав її, не надав матеріальної допомоги, не дзвонив. Дитина на професійному рівні займається спортивними бальними танцями, саме через те, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини на змагання за межі території України, донька втратила партнера та можливість підвищувати свій професіоналізм ,що значно вплинуло на її психологічний стан та інтерес до спорту. Після розлучення відповідач деякий час спілкувався з дитиною,проте спілкування відповідача з донькою (у серпні та вересні 2015 року) негативно впливало на моральний стан дитини, відповідач разом з донькою відвідували сумнівні у моральному відношенні місця (більярдна / сауна «Грізлі»), відповідач дозволяв дитині не відвідувати заняття, не слідкував за її харчуванням. Відповідач веде аморальний розгульний спосіб життя, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у нетверезому стані, неодноразово створював конфліктні ситуації, які закінчувалися бійками, що відомо і в соціальних мережах .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що при розлученні він залишив квартиру та бізнес дружині. З донькою не спілкувався, через те, що позивач чинить йому перешкоди. Він звертався у травні 2016 року до органу опіки та піклування з заявою про встановлення порядку участі у вихованні доньки, проте не завжди мав можливості зустрічатися з дитиною. Дійсно він з донькою відвідував ресторани та сауну , проте при цьому присутня була його сестра. У червні 2017 року він відкрив рахунок та добровільно перераховував аліменти на доньку. Вважає, що матеріалами справи підтверджено факти створення позивачем перешкод у спілкуванні з донькою. Відповідач посилався на те, що восени 2015 року позивачка зверталась до нього з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та він не заперечував проти цього, проте до нотаріуса його ніхто не запрошував.

Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - ОСОБА_11, у судовому засіданні пояснила, що вона повністю підтверджує пояснення ,які були надані нею у суді першої інстанції ,а саме те ,що органом опіки та піклування двічі розглядалося питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та переносились для допитів дитини. 26.10.2017 року вказане питання розглядалось на засіданні органу опіки та піклування за участю батьків та самої дитини, на якому остання пояснила, що не бажає спілкуватись з батьком. У даних засіданнях відповідач надав ті ж документи (копії актів), що і до суду, та вони були враховані органом опіки та піклування. Саме з урахуванням думки дитини, та висновків Центру практичної психології та соціальної роботи інституту від 02.10.2017 року №547 вони вважають доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні колегії суддів, за клопотанням відповідача ОСОБА_3, був допитаний в якості свідка ОСОБА_12, який суду пояснив, що він є племінником відповідача. Після розлучення подружжя ОСОБА_3 відповідач зустрічався з донькою без обмежень, а потім ОСОБА_2 припинила надавати доньку для зустрічей. Він приїжджав з ОСОБА_3 до школи одного разу, точну дату не пом'ятає, щоб забрати дитину , проте, їм не дозволили це зробити. ОСОБА_13 він не бачив давно і їй ніколи не дзвонив.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно надав оцінку поясненням допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,ОСОБА_18,ОСОБА_19 , поясненням малолітньої доньки ОСОБА_6 та висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/2041 від 06.11.2017 року .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 проходить лікування з прогарами рефракційної терапії на обох очах в офтальмологічній клініці - ТОВ «Ексімер Одеса», та проходила курс апаратного лікування підвищеної ефективності (03.03.2015 року, 16.03.2015 року, 21.10.2015 року); масаж комірної зони та спини (03.03.2015 року, 16.03.2015 року, 21.10.2015 року); підбір контактних лінз (17.03.2015 року). Зазначене підтверджується виписками №6855/15 з медичної картки амбулаторного хворого (т.1, а.с.24-29).

Згідно договору №6855/15-02 від 15.03.2016 року, укладеного між директором ТОВ «Ексімер Одеса» та ОСОБА_6, вартість послуг терапії склала 10 890, 00 грн..

Згідно акту надання послуг №49 від 05.08.2016 року (т.1, а.с.31) позивачка сплатила на користь ТОВ «Ексімер Одеса» за послуги з комплексного діагностичного обстеження; курс апаратного лікування підвищеної ефективності; масаж; програму «Парагон» на обидва ока»; повторне комплексне діагностичне обстеження; повторний курс апаратного лікування підвищеної ефективності та масаж спини кошти на загальну суму 23 034, 00 грн..

Згідно акту надання послуг №50 від 05.08.2016 року (т.1, а.с.30) позивачка сплатила на користь ТОВ «Ексімер Одеса» за послуги з повторного комплексного діагностичного обстеження; програму «Парагон» на обидва ока»; апаратного лікування підвищеної ефективності та масаж спини кошти на загальну суму 16 933, 00 грн..

Також, 27.03.2017 року між ТОВ «Ексімер Одеса» та позивачкою укладено новий договір №6855/15-3 про надання послуг з прогарами рефракційної терапії на обох очах (т.1, а.с.227-228).

З вищенаведеного вбачається, що усі витрати з лікування доньки несе її мати - ОСОБА_2.

З довідки Одеської обласної дитячої клінічної лікарні (т.1, а.с.32) вбачається, що ОСОБА_6 з 20.11.2015 року по 23.11.2015 року знаходилась в педіатричному відділенні лікарні з діагнозом: гостра вірусна інфекція, дискінезія жовчовивідних шляхів. На період лікування з ОСОБА_6 знаходилась її мати - ОСОБА_2, батько дитини не приймав участі в лікуванні дитини та не цікавився станом останньої.

Згідно довідки Одеської обласної дитячої клінічної лікарні (т.1, а.с.33), ОСОБА_6 з 30.03.2016 року по 10.05.2016 року проходила амбулаторне лікування та знаходилась під наглядом педіатра з приводу алергічного дерматиту. Лікування та обстеження забезпечувала мати, батько дитини не цікавився станом дитини та не приймав участі у лікуванні.

29.11.2016 року ОСОБА_6 також проходила обстеження в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні з приводу диспанкреатизму, з якою була присутня мати (довідка (т.1, а.с.172).

У жовтні 2016 року дитина відвідувала дитячого хірурга Медичного центру «Медікал», де надавались послуги з рентгенографії кисті (т.1, а.с.70-72).

У період з 05.01.2017 року по 10.01.2017 року ОСОБА_6 проходила лікування в педіатричному відділенні в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні, (довідка №97 від 10.01.2017 року (т.1, а.с.196); виписка з медичної картки стаціонарного хворого №97 (т.1, а.с.197). Лікування дитина проходила за участі матері, батько дитини станом здоров'я дитини не цікавився.

Згідно листа ПАТ «Укрпошта» від 20.09.2017 року, за період з 01.03.2017року по 19.09.2017 року в надходженні та видачі, перекази на ім'я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2, не значаться (т.2 а.с.50).

В судовому засіданні колегії суддів, відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 посилалися на те, що на спростування стверджень позивача з приводу того, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, в матеріалах справи наявні заява ОСОБА_3 від 23.05.2017 року щодо надання згоди ОСОБА_2 на вчинення будь-яких дій на власний розсуд щодо управління рахунком № НОМЕР_1, який належить малолітній дочці ОСОБА_6, в тому числі на отримання коштів та квитанції про перерахування у травні , червні 2017 року на рахунок 2500 грн. та договір банківського рахунку від 23.05.2017 року (т.1 а.с.242-245)

Колегія суддів критично ставиться до зазначених доказів, оскільки відповідно до пояснень позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_10 вбачається , що зазначений банківський рахунок був відкритий відповідачем після звернення позивачем з позовом до суду та в процесі розгляду справи по суті ,про відкриття відповідачем ОСОБА_3 банківського рахунку у травні 2017 року він позивача не поставив до відома та коштами позивач не користувалася, а зазначена заява не посвідчена нотаріально .

Відповідно до відомостей ПАТ «Південний» про рух коштів за банківським рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.05.2017 року по 17.01.2018 року вбачається , що взагалі відповідачем на зазначений рахунок було переведено 6500 грн.

Після ухвалення судом першої інстанції судового рішення, виплати припинилися .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 погодився з тим, що з жовтня 2017 року ніяких платежів не здійснював, оскільки не вважав за можливим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно критично ставився до твердження відповідача щодо його бажання налагодити стосунки із донькою, так як відповідач жодного разу не зустрівся з донькою у визначений висновком органом опіки та піклування час та не скористався можливістю налагодити стосунки з донькою, що також частково в письмовому вигляді підтверджують знайомі, сусіді та працівники ТОВ «Житлове-експлуатаційно сервісне управління «Примор'є» за адресою проживання дитини: 65058, АДРЕСА_2, листами помічника директора «ЖЕСУ «Примор'є» ОСОБА_20 20.09.2017 року, консьєржів «ЖЕСУ «Примор'є» ОСОБА_21 від 20.09.2017 року, ОСОБА_22 від 20.03.2017 року, ОСОБА_23 від 20.09.2017 року (т.2, а.с.51-55).

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що через створення позивачем перешкод у спілкуванні з дитиною , відповідач не мав можливості приймати участь у вихованні доньки не заслуговують на увагу , оскільки питання про визнання способів участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6 05 липня 2005 року було предметом обговорення в органі опіки та піклування Приморської РА Одеської МР .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 30.12.2016 року № 01-11/1825 визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом встановлення систематичних зустрічей щосереди з 16:30 до 18: 00 у присутності матері - ОСОБА_2.

Проте, відповідач ОСОБА_3 не скористався визначеним, органом опіки та піклування способом участі у вихованні доньки та у визначенні дні не з'являвся до доньки , що підтверджується актами ( т.1 а.с.84-119), поясненнями позивача ОСОБА_2 її представника ОСОБА_10, поясненнями малолітньої ОСОБА_6, свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, наданих ними в суді першої інстанції, частково з цим погодився і відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні колегії суддів.

Колегія суддів, критично ставиться до актів ,складених представником відповідача ОСОБА_5 (т.2 а.с.166-177), як на доказ на підтвердження створення позивачем відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки зазначені акти складені адвокатом, який є зацікавленою особою, а обставини зазначені в актах не підтверджені відповідними доказами або свідченнями свідків, а тому відповідно до ст.ст. 78,79 ,80 ЦПК України не можуть бути взяті до уваги та є неналежним доказом щодо зміни відповідачем свого ставлення до доньки ОСОБА_6.

Крім того, відповідно до пояснень учасників справи вбачається ,що відповідач мав доступ до будинку і двору, де мешкає позивачка разом з донькою, оскільки в цьому будинку на 1-му поверсі був офіс його представника -ОСОБА_5, і відповідач пояснив, що іноді з вікон офісу спостерігав за донькою, проте не підходив до неї, але позивачка зазначила що відповідач знаходився влітку у дворі їх будинку, де була також і їх донька, але з нею навіть не заговорив. Так само такої поведінки відповідач дотримувався в органі опіки та піклування при розгляді питання щодо позбавлення батьківських прав , під час засідань в органі опіки та піклування Приморської РДА коли вони всі тривалий час до 17.30 у коридорі чекали черги, відповідач навіть не привітався з донькою, не підійшов до неї. Таке саме сталося і в суді апеляційної інстанції коли сторони чекали початку розгляду справи .

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо створення позивачем відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною не заслуговують на увагу , оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження наявності перешкоду відповідачу у спілкуванні з дитиною.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо недоведеності ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків , оскільки судом першої інстанції в мотивованій частині рішення вірно ,повно надане правове обґрунтування.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що до відповідача не було вжито усіх заходів впливу ,оскільки відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Відповідач є дорослою, самовизначеною особою, на власний розсуд приймає рішення щодо прийняття участі у вихованні дитини та усвідомлює наслідки від ухилення виконання батьківських обов'язків.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 не позбавлений можливості у подальшому, внаслідок зміни свого ставлення до доньки або зміни обставин свого життя порушувати питання про відновлення батьківських прав.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 372, 374, 375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.04.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова