Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1197/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 44 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2017 року під головуванням судді Гумен Н.В.

у цивільній справі №295/1197/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, які також діють в інтересах ОСОБА_6, треті особи Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, Житомирська міська рада про виселення із житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив виселити відповідачів із кімнат АДРЕСА_2 без надання їм іншого житлового приміщення. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 25.05.2009 року ЖЕД «Житомирсільбуд» йому був виданий ордер на вказані кімнати, але користуватись цим житлом він не має можливості, оскільки його займають відповідачі. Відповідачі в спірних кімнатах проживають з 1998 року, вселилися як до кімнат у гуртожитку на підставі відповідного ордера. Останній ордер був виданий 27.04.2005 року ЖЕД об'єднання «Житомирсільбуд» з тимчасовою реєстрацією до 31.12.2005 року. На даний час відповідачі в спірних кімнатах не зареєстровані. Відповідач ОСОБА_5 була зареєстрована до 31.12.1995 року, а інші відповідачі - взагалі ніколи не були зареєстровані. Виконком Житомирської міської ради не приймав рішення про затвердження та надання спірного приміщення відповідачці ОСОБА_5, ордер на вселення також не видавався. Відповідач ОСОБА_3 має інше житло у АДРЕСА_1, де він зареєстрований. Тобто, відповідачі без жодних правових підстав, без реєстрації проживають в спірних кімнатах, чим перешкоджають його законному праву на вільне користування спірними кімнатами. Відповідач ОСОБА_5 зверталася до Богунського районного суду з позовною заявою про визнання ордера від 25.05.2009 року недійсним, зняття з реєстраційного обліку та визнання права на користування житлом, але рішенням від 14.01.2013 року Богунський районний суд м.Житомира відмовив їй у задоволенні позову за безпідставністю. Аналогічне рішення ухвалив Апеляційний суд Житомирської області. В ході розгляду даної справи було встановлено, що відповідачі без жодної правової підстави проживають у спірних кімнатах. Також було встановлено, що відсутні будь-які правові підстави для визнання за відповідачами права на користування спірними кімнатами.У кімнатах НОМЕР_3 зареєстрований він, ОСОБА_4, який сплачує всі комунальні послуги по теперішній час та, маючи ордер, змушений проживати в кімнатах НОМЕР_4 разом зі своєю сім'єю і двома неповнолітніми дітьми. Самоправно займаючи квартиру, перебуваючи в ній без будь-яких правових підстав, відповідачі перешкоджають йому та його сім'ї користуватися житлом.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2017 року позов задоволено. Виселено без надання іншого житла ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 з кімнат НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати та постановити нове - про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд не дав належної оцінки тим обставинам, що 03.06.2008 року Житомирський окружний адміністративний суд виніс рішення про припинення ЖЕД об'єднання «Житомирсільбуд» та підприємство виключено із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб. Рішеннями Житомирського міськвиконкому від 10.11.2006 року №837 та від 28.12.2007 року №503 гуртожитку по АДРЕСА_3 надано статус житлового будинку і прийнято до комунальної власності міста. Таким чином, станом на 2009 рік, тобто на час видачі ОСОБА_4 ордера для заселення в спірні кімнати гуртожиток набув статусу житлового будинку та знаходився у комунальній власності м.Житомира. Рішення про надання даного приміщення ОСОБА_4 виконком Житомирської міської ради не приймав, ордер на вселення не видавав. Крім того вважає, що сплинув строк позовної давності, оскільки починаючи з 2009 року і до 2017 року ОСОБА_4 жодних дій, пов'язаних із виселенням відповідачів не вчиняв. Посилання суду першої інстанції на судові рішення у інших справах не може свідчити про переривання перебігу строку позовної давності для позивача, оскільки ініціатором таких проваджень був не ОСОБА_4, а самі відповідачі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 вселилася в спірні жилі приміщення на підставі ордера на житлову площу в гуртожитку, тобто, із законних підстав. В подальшому неодноразово видавалися строкові ордери та вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 тимчасово: з 23.06.1998 року по 23.06.1999 року; з 11.08.1999 року по 23.07.2000 року; з 08.08.2000 року до 08.08.2001 року; з 20.11.2001 року до 20.11.2002 року; з 21.12.2002 року до 21.12.2003 року; 3 23.04.2004 року до 23.04.2005 року; 3 20.05.2005 року до 31.12.2005 року (а.с.8,197-202).

25.05.2009 року начальником ЖЕД об'єднання Житомирсільбуд видано ордер ОСОБА_4 на житлову площу, а саме кімнати НОМЕР_1 і НОМЕР_2 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3. На даний час позивач зареєстрований за цією адресою та сплачує квартплату (а.с.14,26,36-55).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України станом на 09.02.2017 року відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрованими за місцем знаходження спірного житла не значаться. ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1. (а.с.23,24,25).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ордер від 25.09.2009 року надає право позивачеві на вселення у спірне жиле приміщення та є чинним. Ці обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому додаткового доведення не потребують.

Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, судом встановлено, що рішенням п'ятнадцятої сесії обласної ради 5 скликання від 26.06.2008 року №571 було вирішено передати із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста області у комунальну власність м.Житомира безоплатно ЖЕД об'єднання «Житомирсільбуд» та будинок за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.100-101).

Рішеннями Житомирського міськвиконкому від 10.11.2006 року №837 та від 28.12.2007 року №503 гуртожитку по АДРЕСА_3 було надано статус житлового будинку і останній був прийнятий в комунальну власність міста від ЖЕД об'єднання «Житомирсільбуд».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України в будинку по АДРЕСА_3 вже у квітні 2008 року створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАДІЯ-135», яке займається управлінням нерухомого майна (а.с.162).

Крім того, судом встановлено, що Житлово-експлуатаційна дільниця була підпорядкована об»єднанню «Житомирсільбуд». Об»єднання «Житомирсільбуд» ліквідоване 05.01.2001 року (а.с.173). Крім того, 03.06.2008 року Житомирський окружний адміністративний суд виніс рішення про припинення юридичної особи - Житлово-експлуатаційної дільниці об'єднання «Житомирсільбуд». Згідно витягу з «Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців» на даний час вказане підприємство в реєстрі не значиться.

Тобто, на час видачі ордера, яким позивач обгрунтовує свої вимоги, підприємства, яке його видало, вже не існувало.

Ордер виданий на приміщення, яке не було вільним.

Відповідно до ч.1 ст.128 та ст.129 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім'ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

В даному випадку, через відсутність підприємства не могло бути і ухвалено рішення про надання житла.

Крім того, із змісту ордера вбачається, що він виданий на житлову площу в гуртожитку. Проте, як зазначалося вище, станом на травень 2009 року, будинок, де знаходяться спірні кімнати, має статус житлового будинку. А тому, вказаний ордер не надає законного права позивачеві на зайняття спірного житла.

Статтею 58 ЖК України встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Ордер - правовстановлюючий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім'єю у жиле приміщення.

Проте, позивач не надав доказів про набуття права на спірні приміщення в установленому законом порядку.

Висновки суду щодо преюдиційного значення встановлених судом обставин щодо дійсності ордера, виданого на ім»я ОСОБА_4, є помилковими, оскільки не потребують доказування встановлені рішенням суду обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Разом з тим, не має преюдиційного значення та не є обов»язковою оцінка судом кокретних обставин справи, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин (ч.7 ст.82 ЦПК). Тобто, преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір і які зазначені в резолютивній частині рішення.

В даному ж випадку, спір стосувався зовсім іншого предмета та виник з приводу виселення сім»ї ОСОБА_3 у справі за позовом ОСББ «Надія-135» (а.с.243).

За наведених обставин відсутні достатні підстави вважати про те, що позивач має законне право на спірне житло, яке підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного та відповідно до п.3ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2017 року скасувати та постановити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, які також діють в інтересах ОСОБА_6, треті особи Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, Житомирська міська рада про виселення із житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 05.04.2018 року.