Р І Ш Е Н Н Я№ 127/1785/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Скульська І.Д.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 29.12.2017 р. відповідно до наказу №403-к/тр від 18.12.2017 р. її звільнено з посади головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, оскільки: її належним чином не попередили про звільнення у зв"язку із змінами в організації виробництва і праці (27.10.2017 р. їй надано для ознайомлення попередження №01-1304 від 26.10.2017 р., яке не містило попередження про звільнення у стверджувальній формі); їй не було запропоновано іншої роботи; не було враховано при звільненні її високої кваліфікації; не було отримано щодо її звільнення згоди первинної профспілкової організації.

При поновленні на роботі вона має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, незаконним звільненням з роботи їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях від втрати можливості заробляти на життя, оплачувати орендоване житло, допомагати літнім батькам. Вона втратила душевний спокій, перебувала в роздратованому стані, що негативно вплинуло на її стан здоров"я. Моральну шкоду оцінює у 14892,00 грн. (а.с. 1-4)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить позов задоволити. Надала відповідь на відзив. (а.с. 26)

Представники відповідача ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області: ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов не визнали, пояснили, що звільнення ОСОБА_1 було проведено з дотриманням вимог законодавства. Попередженням №01-1304 від 26.10.2017 р. позивача було попереджено про зміни в організації праці, про зміну істотних умов праці та можливе майбутнє звільнення з посиланням на постанову правління Фонду соціального страхування України №47 від 12.09.2017 "Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України" та наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №556 від 23.10.2017. Мінсоцполітики листом №5327/0/14-16/06 від 11.04.2016 роз"яснило, що законодавством не передбачено форма та спосіб повідомлення працівника про наступне вивільнення у зв"язку із скороченням штату. Профспілковий орган не надав обгрунтованого рішення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем. Кадрова комісія вирішувала питання щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління ВДФСС України у Вінницькій області, перевага у збереженні місця роботи була надана іншим працівникам, а не позивачу. Вважають, що немає підстав для задоволення позову, в тому числі і щодо відшкодування моральної шкоди. Просять відмовити в задоволенні позову, надали відзив на позов. (а.с.18-19)

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки серії ОД №197318 ОСОБА_1 01.08.2017 р. прийнята на посаду головного спеціаліста контрольно-ревізійної роботи та аудиту в порядку переведення з виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; 29.12.2017 р. звільнена з посади головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 27-29)

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно постанови Правління Фонду соціального страхування України №47 від 12.09.2017 р. затверджено з 01.01.2018 р. граничну чисельність працівників Фонду у кількості 5192 штатних одиниць, у тому числі граничну чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду- 188 штатних одиниць. (а.с. 20)

З наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №556 від 23.10.2017 р. вбачається, що затверджено граничну чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень у кількості 185 штатних одиниць. (а.с. 7)

На а.с. 42- штатний розпис управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, затверджений 31.10.2017 р., згідно якого разом по управлінню 51 штатна одиниця, з яких відділ фінансового контролю та аудиту включає 8 штатних одиниць. Представник відповідача ОСОБА_3 пояснив, що зазначений штатний розпис діє з 01.01.2018 р. Згідно попереднього штатного розпису, затвердженого наказом виконавчої дирекції №14-ос від 15.05.2017 р., управління включало в себе 80 штатних одиниць, позивач ОСОБА_1 працювала у відділі контрольно-ревізійної роботи та аудиту (зараз відділ фінансового контролю та аудиту), загальна чисельність відділу складала 14 штатних одиниць, а тепер - 8.

Згідно ст. 49-2 ч. 1 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

З листа Міністерства соціальної політики України про надання розяснень №5327/0/14-16/06 від 11.04.2016 вбачається, що законодавством про працю не передбачена форма та спосіб повідомлення про наступне вивільнення у звязку із скороченням штату або іншими істотними змінами в роботі. Водночас у разі виникнення трудових спорів роботодавець (комісія) повинен мати докази, що працівника було повідомлено про відповідне вивільнення не пізніше як за два місяці, необхідно повідомити кожного працівника про можливе майбутнє вивільнення. (а.с. 23-24)

На а.с. 6 - письмове попередження про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади, які вступають в дію з 01.01.2018 р., та про можливе майбутнє звільнення головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції ФССУ у Вінницькій області ОСОБА_1 27.10.2017 р. ОСОБА_5 була ознайомлена з попередженням, про що свідчить її підпис.

Згідно ст. 43 ч. 1 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 ст. 40 КЗпП України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ст. 39 ч. 6 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обгрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обгрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Відповідно до витягу з протоколу засідання постійної робочої комісії (президії) обєднаної профспілкової організації працівників Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування України з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2017 р. щодо розгляду подання начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 18.12.2017 р. про надання згоди на розірвання трудового договору з головним спеціалістом контрольно-ревізійної роботи та аудиту ОСОБА_1, рішення не прийнято, голосували: за-, проти-, утримались-4. (а.с. 8-9) Тобто, обгрунтоване рішення про відмову у наданні згоди на звільнення позивача відсутнє.

Частиною 1 статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

На засіданні кадрової комісії з вирішення питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень обговорювалась інформація щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, прийнято рішення надати рекомендацію начальнику управління щодо звільнення у звязку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України працівників, в тому числі ОСОБА_1, що вбачається з витягу з протоколу від 14.12.2017 р. (а.с. 21-22)

З наказу ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області №403-к/тр від 18.12.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 29.12.2017 р. у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 5)

Отже, відповідачем при звільненні ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників було дотримано вимоги трудового законодавства, тому немає підстав для поновлення на роботі позивача ОСОБА_1, у зв'язку з чим в задоволенні позову про поновлення на роботі потрібно відмовити.

Враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги про поновлення на роботі, яка на думку суду задоволенню не підлягає, суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України,

ст. 39 ч. 6 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності,

ст.ст. 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Апеляційного суду Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2;

відповідач ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, , вул. Зодчих, 22 м. Вінниці.

Повне рішення виготовлено 02.04.2018 р.

Суддя О.О.Венгрин