Дата документу 30.03.2018
Справа № 334/4177/17
Провадження № 2/334/821/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зняття арешту з майна. В позові зазначив, що згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя перебував виконавчий лист №2-2327 від 05.09.2008 року виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 2321,30грн., провадження ВП №9584324.

16.02.2009 року керуючись п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-2327 від 05.09.2008 року виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 2321,30грн. було повернуто стягувачу. Зазначений виконавчий лист повторно на виконання до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя не предявлявся.

Згідно повідомлення начальника Дніпровського Відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя виконавче провадження де боржником є ОСОБА_1 станом на теперішній час не перебувають.

Про зазначені вище факти позивачу стало відомо від нотаріуса під час спроби розпорядження власним майном.

На даний час ОСОБА_1 не має заборгованості перед ПАТ «Приватбанк», що підтверджується довідкою ПАТ «Приватбанк».

Позивач просить суд зняти арешти з його майна за реєстраційним номером 19731385 від 11.12.2008 за реєстраційним номером обтяження: 8282680 від 11.12.2008р. на підставі постанови № 9584324 від 11.12.2008р.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк», не заперечує проти задоволення позову, оскільки у позивача відсутня будь-яка заборгованість перед банком.

Представник Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя перебував виконавчий лист №2-2327 від 05.09.2008 року виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 2321,30грн., виконавче провадження ВП №9584324.

16.02.2009 року виконавчий лист №2-2327 від 05.09.2008 року виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 2321,30грн. було повернуто стягувачу ПАТ «Приватбанк». Зазначений виконавчий лист повторно на виконання до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя не предявлявся.

Згідно повідомлення начальника Дніпровського Відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя виконавче провадження де боржником є ОСОБА_1 станом на 05.05.2017року не перебуває.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду заяву, що у ОСОБА_1 відсутня будь-яка заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», тому не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зазначено, що накладено обтяження арешт нерухомого майна, №8282680, зареєстровано 11.12.2008 року за №8282680 реєстратором Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, постанова 9584324, 11.12.2008 року ОСОБА_2 ВДВС ЗМУЮ, старший державний виконавець Войтенко Ю.В., невизначене майно, все нерухоме майно, власник ОСОБА_1, код НОМЕР_1, 69069, АДРЕСА_1, заявник ОСОБА_2 ВДВС ЗМУЮ.

Відповідно до Актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень номер запису про обтяження 19731385, підстава обтяження постанова 9584324, виданий 11.12.2008 року ОСОБА_2 ВДВС ЗМУЮ, старший державний виконавець Войтенко Ю.В., відомості про реєстрацію Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №8282680, 11.12.2008, реєстратор Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 борг у повному обсязі у сумі 2321,30 грн. повернув ПАТ «Приватбанк».

На теперішній час у позивача виникла необхідність здійснити продаж свого майна але вищезазначені обтяження унеможливлюють вчинення будь яких юридичних дій з майном без зняття цих арештів.

Статтею 56, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення, він може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 316 ЦК України визначеного, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт, накладений на все нерухоме майно, номер запису про обтяження 19731385, зареєстрований 11.12.2008 року, постанова 9584324, виданий 11.12.2008, ОСОБА_2 ВДВС ЗМУЮ, старший державний виконавець Войтенко Ю.В., реєстраційний номер обтяження №8282680, 11.12.2008 року, реєстратор Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що належить ОСОБА_1, код НОМЕР_1, 69069, АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.