Справа № 712/3755/18
Провадження № 2-о/712/87/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Черкаський міський відділ реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник 06.04.2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті фізичної особи в певний час, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Харцизьк померла її мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця.

Вказала, що на підтвердження смерті ОСОБА_2 їй було надане Центральною районною лікарнею м. Харцизька лікарське свідоцтво про смерть № 181 від 13.03.2018 року та свідоцтво про смерть від 23.01.2018 року видане Харцизьким міським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька.

Зазначила, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в м. Черкаси неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті.

Просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Харцизьк.

Заявник в судове засідання не з'явилася, скерувала до суду заяву про розгляд заяви без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ст. 317 ЦПК України - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Як зазначила в заяві заявниця, вона є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, дівоче прізвище заявниці зазначено «Бойко» та в графі батьки вказано «ОСОБА_3, ОСОБА_4». Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 24 лютого 1982 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 24.02.1982 року одружилися та після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Тобто померла ОСОБА_2 є матір'ю заявниці ОСОБА_1.

Факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово непідконтрольній території в м. Харцизьк підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 181 від 13.03.20118 року, виданим Центральною районною лікарнею м. Харцизька та свідоцтвом про смерть від 23.01.2018 року, виданим Харцизьким міським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Місто Харцизьк , згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Харцизьк входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Сімферополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

З письмової відповіді, наданої Черкаським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 1333/16.3-04-5 від 23.03.2018 року, вбачається, що заявниці ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, з посиланням на те, що відповідно до частини першої статті 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Аналіз документів, представлених заявником свідчить, що свідоцтво про смерть № 100608, видане 23.01.2018 року Харцизьким міським відділом записів актів громадянського стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не є підставою для державної реєстрації смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявниці для реєстрації її смерті у відповідності із законодавством України, та отримання свідоцтва про смерть і оформлення своїх спадкових прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, та вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті: м. Харцизьк, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 року, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане державним органом України.

Відповідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 315, 317, 319, 430 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Харцизьк.

Рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий Т.Є. Троян