Справа № 442/6114/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/4287/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просив ухвалити рішення, яким для погашення заборгованості за кредитним договором №7-МБ/31 від 05.04.2007 року в розмірі 168508 дол. США та 181142 грн. ( у тому числі прострочена - 107245,88 дол. США., заборгованість по сплаті відсотків 61262,04 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту 1047 642,29 грн.; штраф -133500,04 грн. ) звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 05.04.2007 року, а саме нерухоме майно - нежитлове приміщення під літ. «А-5», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 74,6 кв.м., яке належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема,15, ), з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку, викладеному у ст. 38 Закону України «Про іпотеки» та надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В обґрунтування позову покликався на те, що 05.04.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №7/МБ-31 відповідно до якого, відповідач отримав кредит в сумі 150000 дол.США зі сплатою відсотків в розмірі 14,4 % річних . Строк дії договору по 04.04.2017 року. 05.04.2007 року в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договором між сторонами також було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передав позивачу в іпотеку нежитлове приміщення літ. «А-5», що по АДРЕСА_1, загальною площею 74,6 кв.м. вартість предмету іпотеки на день укладення договору складала 952400 грн., що еквівалентно -188594 дол. США. Однак взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, у звязку з чим станом на 28.08.2015 року у нього виникла заборгованість.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №7-МБ/31 від 05.04.2007 року в розмірі 168508 дол. США (ста шістдесяти восьми тисяч п'ятсот вісім доларів США) та 181142 грн. (ста вісімдесяти однієї тисячі сто сорока двох гривень) (заборгованість за кредитом ( у тому числі прострочена)- 107245,88 дол. США., заборгованість по сплаті відсотків 61262,04 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту 1047 642,29 грн.; штраф -133500,04 грн. ) звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 05.04.2007 року, а саме нерухоме майно нежитлове приміщення під літ. «А-5», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 74,6 кв.м., яке належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема,15, ), з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку, викладеному у ст. 38 Закону України «Про іпотеки» та надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але не нижче, ніж 952400 грн. (дев'ятсот п'ятдесяти двох тисяч чотириста гривень). Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не вправі був ухвалювати оскаржуване рішення, оскільки ні він, ні його представник не були неналежним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Стверджує, що судом не було належним чином з'ясовано всіх обставин справи, висновки суду не відповідають дійсності, зокрема ухвалюючи рішення, суд взяв до уваги розрахунок заборгованості станом на 28.08.2015 року. Зазначає, що його було позбавлено права звернутися до суду із заявою про застосування строків позовної давності та звертає увагу на те, що право позивача на звернення стягнення заборгованості, зокрема щодо пені, було пред'явлено після спливу строків позовної давності. Посилається на те, що суд не визначив та не міг визначити правильність заборгованості, оскільки така є спірною та Апеляційним судом Львівської області розглядається справа з приводу визначення достовірної суми заборгованості. У зв'язку з цим вважає, що суд повинен був зупинити провадження у справі. Крім цього, судом не було з'ясовано факту надсилання іпотекодавцю письмової вимоги відповідно до ст.ст. 33,35 ЗУ «Про іпотеку». Зазначає, що заявляючи свої вимоги позивач не визначив початкову ціну предмету іпотеки у грошовому виразі, що суперечить вимогам закону та вважає, що підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у запропонований позивачем спосіб немає. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

При цьому колегія суддів враховує такі обставини, що встановлені судом.

05.04.2007 року між позивачем акціонерним товариством комерційний банк Надра (раніше Відкрите акціонерне товариство комерційний банк Надра) та ОСОБА_2 укладено договір №7-МБ-31, за яким банк надав у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання (придбання комерційної нерухомості, що в АДРЕСА_2 грошові кошти у сумі 150000 дол. США зі сплатою 14,4% річних, з кінцевим терміном повернення до 04.04.2017 року, на умовах, визначених Договором кредиту та відповідно до Додатку № 1.

Для забезпечення зобов»язань за вказаним договором 05.04.2007 року між сторонами укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №529, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку позивачу нерухоме майно - нежитлове приміщення під літ. А-5, що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею74.6 кв.м. (а.с.10-12).

За п.1.4. Договору іпотеки узгоджена вартість предмета іпотеки становить 952400 грн., що в еквіваленті при перерахуванні по офіційному курсу НБУ на день укладення цього Договору складає 188594,06 дол. США.

Відповідно до п.6.1. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок Предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов»язання в цілому чи його частини. Звернення стягнення відбувається на підставі : рішення суду; виконавчого напису нотаріуса ( п. 6.4.).

Банк, як Іпотекодержатель скористався своїм правом і 08.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 1440 про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. Однак, такий виконавчий напис заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.06.2015 року у справі №461/1108/15, залишеним в силі ухвалою від 16.12.2015 року Апеляційного суду Львівської області визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав відсутності безспірності розміру заборгованості (а.с.61-71).

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2014 року (справа №442/8924/13-ц) з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ Надра стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 891699,63 грн. станом на 06.09.2011 року та 1820 грн. сплачених судових витрат. Це рішення є предметом розгляду Апеляційного суду Львівської області, ухвалою якого 29.07.2016 року призначено експертизу, яка стосується правильності розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором (а.с. 84-86).

Відповідно до розрахунку заборгованості в даній цивільній справі за вказаним вище кредитним договором відповідач свої зобов»язання не виконував, у зв»язку з чим станом на 28.08.2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 223916,22 дол. США, що еквівалентно 4773 236,61 грн. на день розрахунку, які складаються з : заборгованості за кредитом - 107245,88 дол. США, що еквівалентно 2 2286 167,39 грн., заборгованості по сплаті відсотків ( утому числі і прострочена) 61262,04 дол. США, що еквівалентно 1305926, 89 грн., заборгованість за прострочення сплати кредиту 49145,71 дол. США , що еквівалентно 1047 642,29 грн.; штраф 6262,59 дол. США, що еквівалентно 133500,04 грн.. (а.с.13-14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд вважав їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно

Однак з такими висновками колегія суддів не погоджується, так як їх суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 7 Закону «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування, зокрема, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Законом передбачено також і право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі з укладенням договору купівлі-продажу.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в Законі (ч.1 ст.38, абз.4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких нгема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Разом з тим, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 про розгляд справи 20 березня 2017року не повідомлявся.

Повідомлення про розгляд справи (а.с.109) не може прийматись до уваги, оскільки таке повернулось за незапитом.

В заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилався на не повідомлення його про судове засідання та на сплив позовної давності.

Всупереч відсутності доказів про належне повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання розгляд справи проведено без його участі та без участі представника останнього.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення статті 6 Конвенції спрямовані на захист права на доступ до суду і право бути вислуханим судом.

У справі "Лазаренко та інші проти України", яка набула статусу остаточного 27 вересня 2017 року, ЄСПЛ визнав порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини в зв'язку з порушенням принципу рівності сторін унаслідок неповідомлення заявника про провадження у його справі.

А відтак, неповідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи позбавило його подати заяву про застосування позовної давності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 05.07.2017 року №6-3116цс16 за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв'язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2014 року (справа №442/8924/13-ц) та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.12.2015 року стверджується, що банк 09.09.2011 року подав позов про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним (а.с.70, 84), а відтак, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання.

З наведеного слідує, що, подавши позов в вересні 2015 року (а.с.1) позивач подав його пропуском трирічного строку позовної даності, оскільки такий закінчився 09.09.2014 року.

А відтак, враховуючи відсутність поважних причин пропуску позовної давності, порушення прав ОСОБА_2, визначених ст.6 Конвенції - принципу рівності сторін, посилання останнього на пропуск строку позовної давності, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові за спливом позовної давності.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.