Справа № 739/313/18
Номер провадження 2/739/178/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря Худорба Р.Г.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Комань, вул. Богдана Хмельницького, буд.3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 березня 2002 померла її баба (по батьковій лінії) ОСОБА_2, а 19 листопада 2016 року померла її мати ОСОБА_3, після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Богдана Хмельницького, буд.3 в с. Комань, Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Даний будинок належав спадкодавцям на праві спільної часткової власності. Позивач ОСОБА_4 належним чином прийняла спадщину, оскільки після смерті баби ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а на день смерті своєї матері ОСОБА_3 проживала разом із нею і подала заяву до нотаріальної контори. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцям. З огляду на це ОСОБА_5 змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

У судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та присить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, 04.03.2002 року в с. Комань, Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №284987 ОСОБА_3 померла 19.11.2016 року в с. Комань, Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.9).

З наявної у матеріалах справи довідки виконавчого комітету Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №205 від 21.02.2018 року вбачається, що відповідно по господарського обліку Команської сільської ради житловий будинок №3, вул. Б.Хмельницького, с.Комань, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області належав померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Новгород-Сіверський район, с. Комань, вул. Б.Хмельницького, 3, розташований будинок літера «А-1», 1970 року забудови, веранда літера «а-1», сарай літера «В-1», погріб літера «п/г», загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 29 777 грн.00 коп. (а.с. 19-21, 25-35). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ними зареєстроване не було.

Згідно ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином записом в погосподарській книзі Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок, збудований у 1970 році, що розташований за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Комань, вул. Богдана Хмельницького, буд.3.

Позивачка ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ІІ-ЕЛ № 412792 від 25.07.1980 року - відповідно до якого батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_8, а матірю ОСОБА_8, відповідно до свідоцтва про його народження серії І-ЕЛ № 474189, є ОСОБА_2 (а.с.11,12). Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, позивачка змінила своє прізвище на ОСОБА_9 (а.с.12).

Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Зазначені в п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть від 27.03.2001 року серії І-ЕЛ №108960 батько позивачки ОСОБА_8 помер 25.03.2001 року, отже позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті її баби ОСОБА_2.

Згідно довідки Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №206 від 21.02.2018 року ОСОБА_1 на протязі 6 місяців з дня смерті ОСОБА_2 проводила поточний ремонт будинку по вул.Б.Хмельнького, 3 в с.Комань, обробляла земельну ділянку (а.с.14).

Згідно інформаційної довідки зі Спадковго реєстру, інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої 04.03.2002 року ОСОБА_2 відсутня (а.с.17).

Позивачка належним чином прийняла спадщину своєї баби ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, інших спадкоємців, які б належним чином прийняли спадщину немає.

Позивачка є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення нею шлюбу з ОСОБА_9 (а.с. 12).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка належним чином прийняла спадщину своєї матері ОСОБА_3 та є її єдиним спадкоємцем, що підтверджується довідкою Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №11 від 04.01.2017 року згідно якої ОСОБА_3 на день смерті 19.11.2016 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом з дочкою ОСОБА_10 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру приватного нотаріуса ОСОБА_11Л (а.с. 15,16).

Отже, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщина останніх, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті, зокрема й право часткової власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом, тобто до позивачки.

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_11 позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавців на вказане майно (а.с.18)

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що позивачка набула право власності на житловий будинок, 1/2 частина якого належала її бабі ОСОБА_2, а інша 1/2 частина якого належала її матері ОСОБА_3, однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивачки, визнавши за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с.Комань, вулиця Богдана Хмельницького, буд.3, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с.Комань, вулиця Богдана Хмельницького, буд.3, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 392, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», ст.ст.76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_10 до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП №, право власності, у порядку спадкування за законом, на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Комань, вул. Богдана Хмельницького, буд.3 (три). Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Суддя: О.О.Кочура