Справа № 755/2514/18
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

"29" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

з участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої проведенням непрофесійним зубопротезуванням,

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої проведенням непрофесійним зубопротезуванням.

Позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на та оголошення заборони на відчуження 1/25 частини майна Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка». Свою заяву обґрунтувала тим, що загальна сума її позовних вимог становить 200 000,00 грн., яка у випадку задоволення може бути стягнута за рішенням суду з сторони відповідача. Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розмір статутного капіталу відповідача складає 5 147 104,00 грн., у зв'язку з чим, вона, як сторона, має можливість і право звернутися до суду з даною заявою. На сьогоднішній день для можливого стимулювання сторони відповідача до укладення мирової угоди та запобігання уникнення відповідальності за наслідком призначеного стягнення судом за рішенням вона змушена звернутися із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах забезпечення позову.

Перевіривши документи надані позивачем до матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 22.12.2006 року

розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

По даній справі позивач просить суд накласти арешт та оголосити заборону на відчуження 1/25 частини майна відповідача. Однак, на яке саме майно просить накласти арешт та підтвердження щодо його наявності позивачем не вказано. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де вказано розмір статутного капіталу станом на 09.04.2012 року, не є належним доказом.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідач буде уникати виконання рішення суду у разі його задоволення.

Не може бути прийнято до уваги як підстава забезпечення позову посилання позивача на можливе стимулювання сторони відповідача до укладення мирової угоди, оскільки дане посилання не передбачено вимогами Закону.

Враховуючи викладене та норми законодавства, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову не є обґрунтованою, ґрунтується лише на припущеннях, та не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої проведенням непрофесійним зубопротезуванням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: