Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 202/20969/13-ц

провадження № 61-7577св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року у складі судді Варенко О. П.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 01 серпня 2007 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір

№ DN80AM00000070, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 91 533 грн 73 коп. зі сплатою 9,96 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31 липня 2014 року.

В забезпечення виконання зобовʼязань за кредитним договором від 01 серпня 2007 року № DN80AM00000070, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки № 167.

Розмір відповідальності поручителя перед кредитором становить 10 000 грн.

В порушення взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором,

ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконав у звʼязку із чим станом на 10 вересня 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 89 239 грн 21 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 32 110 грн 19 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 19 784 грн 02 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 12 523 грн 35 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовʼязань за договором в розмірі 24 821 грн 65 коп.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 01 серпня 2007 року

№ N80AM00000070 в розмірі 79 239 грн 21 коп., стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до

ОСОБА_4, ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 серпня 2007 року № N80AM00000070 в розмірі 79 239 грн 21 коп.

Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 892 грн 39 коп.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від

01 березня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2012 року скасовано та призначено справу для розгляду в загальному порядку до попереднього судового засідання.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 липня 2015 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ПАТ «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Провадження по цивільній справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито.

Роз'яснено позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня

2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 липня 2015 року скасовано в частині залишення без розгляду позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та направлено справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від

27 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № DN80AM00000070 від 01 серпня 2007 року станом на

10 вересня 2012 року у розмірі 69 417 грн 56 коп., яка складається із:

32 110 грн 19 коп. - заборгованість за кредитом; 19 784 грн 02 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12 523 грн 35 коп. - заборгованість за комісією; 5 000 грн - пеня.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 892 грн 39 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4 12 червня 2017 року оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків не пізніше тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня

2017 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що неможливість сплати судового збору не може бути визнано поважною причиною пропуску строку оскарження, оскільки ОСОБА_4 не був позбавлений можливості вчасно подати апеляційну скаргу та звернутися з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

25 жовтня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року.

Відповідно до розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 року, № 31, стаття 545), опублікованим у газеті «Голос України».

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 30 листопада

2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року.

Відповідно до підпунктів 4 і 14 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

09 лютого 2018 року касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

03 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 рокунадійшла до Верховного Суду.

У касаційній скарзі, поданій 25 жовтня 2017 року, представник

ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 не мав можливості вчасно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за

касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року відмовлено з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 лютого 2018 року поновлено представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року.

Відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 202/20969/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз'яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 12 березня 2018 року.

26 лютого 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У березні 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (частина перша статті 294 ПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_4 12 червня 2017 року оскаржив його в апеляційному порядку.

Одночасно в апеляційній скарзі заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року.

На поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження заявник зазначав, що він не мав можливості оплатити проїзд своєму представнику.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого

2017 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків не пізніше тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Заявнику потрібно було надіслати на адресу апеляційного суду Дніпропетровської області заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку.

17 серпня 2017 року на адресу апеляційного суду надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій він посилається на скрутний матеріальний стан та зазначає, що пропуск строку оскарження зумовлений тим, що він не мав можливості оплатити судовий збір.

За змістом частини другої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьомупротягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження виходив із того, що неможливість сплати судового збору не може бути визнано поважною причиною пропуску строку оскарження, оскільки відповідач не був позбавлений можливості вчасно подати апеляційну скаргу та звернутися з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судового рішення, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_4 не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року, а не можливість оплати судового збору не є тими обставинами які були чи об'єктивно є непереборними, а тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції не порушено норми процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська