справа № 208/668/17
№ провадження 2-о/208/12/18
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

За участі:

Секретаря судового засідання Стомаченко О.В.,

Представника заявника ОСОБА_1,

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Камянське Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до заінтересованої особи-1: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, заінтересованої особи-2: Заводського районного у місті Камянське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області «про встановлення, факту, що має юридичне значення»,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся із заявою до заінтересованої особи-1: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, заінтересованої особи-2: Заводського районного у місті Камянське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області «про встановлення, факту, що має юридичне значення», якою просив:

встановити юридичний факт неправильності запису в акті громадянського стану про народження № 23 від 29.09.1929 року ОСОБА_3 щодо національності матері- Томашевської ОСОБА_4 та національності батька - ОСОБА_5;

зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції адреса: Пустомити, вул. І. Кандиби, 3 тел.: ) доповнити актовий запис громадянського стану про народження № 23 від 29.09.1929 року ОСОБА_3, де в графі «національність матері», ОСОБА_6, визначити національність «полька» та в графі «національність батька», ОСОБА_5 , визначити національність «поляк».

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначив, що 10.09.1929 року народився його дід ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії УІ-УР № 721017 від 02.06.1964 року (повторне). Батьками його діда ОСОБА_3 були ОСОБА_7 - запис про національність відсутній, та ОСОБА_6 - запис про національність відсутній, хоча за етнічним походженням вони є поляками.

Відсутність запису про національність прадіда та прабаби можливо було зроблено з метою приховування своєї дійсної національності, оскільки діюча на той час влада утискала громадян польського походження.

Окрім цього органи, МВС УРСР при відображенні національності робили вибір не на користь походження батьків та їх побажання, а як правило на користь національного пріоритету, за місцем народження особи, що не завжди відповідало бажанню осіб, на реалізацію свого права щодо належності до певних національних груп, чим порушувалось право на національність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 розділу 1 Закону ОСОБА_8 «Про ОСОБА_9», який був прийнятий сеймом 7 вересня 2007 року, право на отримання карти поляка мають особи, у яких принаймні один з батьків, бабуся або дідусь або двоє прабабуся і прадід були польської національності або мали польське громадянство.

Відсутність у графі «Національність» запису про національність прадіда та прабаби заявника, не дає йому можливості отримати Карту поляка та у повній мірі продовжувати власну активність щодо встановлення національної ідентичності, вивчення культури та традицій її національної меншини. На даний час представництвами республіки ОСОБА_8 надані певні можливості для вивчення польської культури, мови та встановлення національних звязків, спрощеного порядку вїзду до ОСОБА_8, але зазначені можливості стосуються, лише, етнічних поляків, а саме осіб, які отримали Карту поляка.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав заяву у повному обсязі та пояснив, що заявник звертався з заявою щодо внесення виправлень до органу РАЦС, а саме до Заводського районного у місті Камянське Відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який своєю відповіддю від 27.04.2017 року відмовив у внесення змін до актових записів прабабусі та прадідусі заявника, з посиланням на Указ Президента України від 31.12.1991 року, розяснив право на звернення з цими питаннями до судових органів. Тому бажаючи внести зміни щодо документів реєстраційних на дідуся та бабусі, щодо їх національного походження поляк, просить задовольнити з підстав зібраних доказів заяву у повному обсязі. Сам заявник є зареєстрованим у м. Камянське по Заводському району, але фактично мешкає у ОСОБА_8.

Заінтересовані особи надали до суду заяви про проведення судового розгляду у їх відсутність.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, думку представника заявника, який вважав можливим проведення судового розгляду у відсутність заявника та представників заінтересованих осіб, приймаючи належне сповіщення сторін про час дату та місце судового розгляду, наявність заяв сторін, суд приходить до висновку щодо можливості проведення розгляду у відсутність незявившся сторін.

Вислухав представника заявника, дослідивши доводи та обґрунтування заяви ОСОБА_2, докази надані заявником, суд приходить до наступного:

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_2 звернувся із заявою до заінтересованих сторін, якою ставить питання про встановлення факту неправильності запису та внесення змін до актів цивільного стану, а саме в акті громадянського стану про народження № 23 від 29.09.1929 року ОСОБА_3, його дідуся, щодо національності матері дідуся - ОСОБА_6 та національності батька дідуся - ОСОБА_5.

Встановлення факту приналежності до польської національності заявникові необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про карту поляка» та «Про репатріацію», ухваленого Сеймом ОСОБА_8.

Так, згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, (а.с. 14), вбачається що батьками його записані батько ОСОБА_5, де у графі національність запис відсутній, та мати ОСОБА_6, запис у графі національність відсутній. Зазначене свідоцтво видано 11.06.1964 року, про що зроблено запис акту цивільного стану № 23 від 29.09.1929 року.

Як встановлено в ході судового розгляду, заявник прагне відновити та зберегти своє етнічне польське походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні». Встановлення факту польського походження його дідуся необхідне йому для збереження етнічного походження свого роду.

Згідно до архівною довідки Т-75 від 06.09.2016 року Центрального державного історичного архіву України м. Львів (а.с. 15), встановлено, що у фонді 618 «Римо-католицька митрополична консисторія, м. Львів» у метричній книзі римо-католицької парафії с. Підберізці, повіт Львів, із записами про народження за 1361-1948 рр. виявлено запис про народження ОСОБА_5, хрещеного 21.02.1903 року, римо-католицького віросповідання.

Згідно до архівної довідки Т-76 від 06.09.2016 року Центрального державного історичного архіву України м. Львів (а.с. 16), у фонді 618 «Римо-католицька митрополична консисторія, м. Львів» у метричній книзі римо-католицької парафії с. Підберізці, повіт Львів, із записами про народження за 1361-1948 рр. виявлено запис про народження ОСОБА_10, хрещеної 09.04.1910 року, римо-католицького віросповідання.

Також заявником надано анкета ОСОБА_5 (а.с. 19), де у графі національність зазначено «поляк».

В той же час, у свідоцтві про народження батька заявника ОСОБА_11, народженого 22.06.1957 року, у графі батьки зазначені ОСОБА_3, національність українець, та ОСОБА_12, національність українка (а.с. 14).

Як встановлено в ході розгляду, 26.04.2017 року заявник звернувся до Заводського відділу РАПС Дніпродзержинського міського управління юстиції із заявою з проханням внести зміни до актового запису № 23 від 29.09.1929 року свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого районним бюро записів актів громадянського стану Пустомитівської районної ради депутатів Львівської області, де доповнити графу «національність матері». ОСОБА_6, записом - «полька» та графу «національність батька». ОСОБА_13. записом «поляк» (а.с. 36).

На звернення ОСОБА_2, Заводським районним у місті Камянське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надана відповідь від 27.04.2017 № 2082/14.18-91 року (а.с. 37), якою заявнику було відмовлено в проханні внести зміни (доповнення) щодо даних про національність батьків в актовий запис про народження гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі того, що Указ Президента України від 31.12.1991р. «Про порядок зміни громадянами України національності» визнано таким, що втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999р. № 70/99.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до частини першої статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та встановлюються у судовому порядку визначений частиною першою статті 315 ЦПК України, в який не входить питання щодо встановлення національності та внесення виправлень до актів цивільного стану, що видаються органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини третьої статті 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Таким чином, вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

В даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність, в тому числі і їх виправлення.

Проте, відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховується правова позиції Верховного Суду викладена у Постанові від 01.02.2018 року у справу № 760/19921/16-ц.

В ході судового розгляду встановив підставі та обґрунтування заяви, з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, та встановив що спір віднесений до адміністративного спору, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, згідно до якої, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись вимогами ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 300 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 255, 256, 260, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», п. 1.7, 1.15, 2.13.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, Указом Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99, суд

ухвалив:

Провадження по справі за заявою ОСОБА_2 до заінтересованої особи-1: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції, заінтересованої особи-2: Заводського районного у місті Камянське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області «про встановлення, факту, що має юридичне значення», з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - закрити.

Розяснити заявнику, що заявник не позбавлений можливості захистити своє право в порядку, визначеному вищенаведеними положеннями Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил.

Що, згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Згідно до аб. 3 пункту 2.28 Правил, за заявами громадян України, які проживають за кордоном, такий актовий запис цивільного стану поновлюється у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

15.8) оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Суддя Івченко Т. П.