Справа № 161/5385/18
Провадження № 6/161/156/18
У Х В А Л А

11 квітня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

державного виконавця Сус Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника керівника ТзОВ «Волмак» ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним поданням, посилаючись на те, що на виконанні Другого відділу ДВС міста Луцьк знаходиться виконавче провадження № 50260324 про стягнення солідарно з ТзОВ «Волмак» та ТзОВ Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 163 498, 03 грн.

Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику термін для добровільного виконання. Копію постанови надіслано юоржнику у визначеному законодавством порядку. Державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно бюржника, подано запити в органи та установи, що реєструють право власності та інші установи щодо надання інформації стосовно майна та грошових коштів, на які можна звернути стягнення. Згідно інформації, наданої на запити, у боржника наявні відкриті рахунки у банках, на які накладено арешт; за боржником не зареєстровано с/г техніки, транспортних засобів, земельних ділянок; податкова звітність боржником не подавалась. Актом державного виконавця від 25.02.2017 року встановлено, що за адресою місцезнаходження боржника двері в офіс закриті. На виклики державного виконавця керівник товариства не зявляється. З інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав державний кордон України. Державний виконавець просить суд тимчасово обмежити керівника ТзОВ «Волмак» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як особу, відповідальну за зобовязаннями юридичної особи, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим провадженням № 50260324.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав, просив задовольнити.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Виконання будь-якого рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод, якою гарантовано право на справедливий суд, що включає в себе обов'язкове виконання судового рішення.

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Другому відділі ДВС міста Луцьк перебуває виконавче провадження № 50260324 про стягнення солідарно з ТзОВ «Волмак» та ТзОВ Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 163 498, 03 грн.

Як зазначено в правовій позиції Верховного ОСОБА_1 України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XIIта у п.18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися із матеріалів виконавчого провадження.

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження викладених у ньому обставин, а саме: державним виконавцем не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання зобовязання.

Так, в надах суду матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували б отримання боржником постанов державного виконавця, викликів до державного виконавця, доказів, які підтверджують відсутність коштів та майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Крім того, матеріали подання не містять свідчень того, що керівник ТзОВ «Волмак» має намір свідомо ухилятися від виконання судового рішення.

Оскільки, звертаючись до суду, в порядку ст. 441 ЦПК України, із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні на свободу пересування, чого ним зроблено не було, зважаючи на те, що на момент звернення до суду із таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, що також судом не встановлено, враховуючи те, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що подання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.33 Конституції України, ст.441 ЦПК України, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника керівника ТзОВ «Волмак» ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.В. Черняк