Справа№340/631/17
Провадження № 2/340/48/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2018 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,
з участю секретаря судового засідання Фурманюк В.М.,
позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи Маротчак М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав, -
позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1, третьої особи,про позбавлення відповідача батьківських прав, відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнення судових витрат.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому в них народився син. Однак, спільне життя не склалося і у серпні 2015 року вони розірвали шлюб, за рішенням суду син залишився проживати з нею та з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини. З часу розірвання шлюбу, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не спілкується з ним, не цікавиться його життям та не надає коштів на його утримання.А тому вважає позовні вимоги підставними.
Ухвалою судді від 27.12.2017 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 22.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила, що з самого початку подружнього життя, стосунки між нею та відповідачем не складалися. У зв'язку з вагітністю, становище в сім'ї погіршилося ще більше. Після народження дитини, відповідач близько одного року і трьох місяців проживав з ними, а потім переїхав. З того часу він бачився з дитиною близько 5 разів, а останні два роки взагалі не бачив сина, не цікавився ним, не надавав коштів на його утримання. Вказала, що відповідач знав про те, що вона звернулася з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, однак умисно ухилився від явки до суду, а тому вона не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Просить позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. А тому суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації Маротчак М.Ю. в судовому засіданні відносно задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечила. Пояснила, що дане питання розглядалося на засіданні комісії органу опіки та піклування, де було встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, матеріально не підтримує, не цікавиться нею взагалі. А тому, органом опіки було винесено висновок від 01.11.2017 №12 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які позивач та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав.
У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Крім цього, як роз'яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно з свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_2, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с.7), батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.08.2015 (а.с.15-16) шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_4 за спільною згодою батьків залишено проживати з матір'ю ОСОБА_1 Також даним рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що починаючи з 2015 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає із матір'ю ОСОБА_1 за адресою смт.Верховина вул.Хоткевича, 4а (а.с.8) та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач з дитиною не проживає.

Як вбачається довідки Верховинської селищної ради від 20.09.2017 про склад сім'ї (а.с.12), неповнолітній ОСОБА_4 проживає однією сім'єю із своєю матір'ю ОСОБА_1, З розрахунку по аліментах з гр.ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 станом на 01.09.2017 (а.с.10-11) борг по аліментах становить 10287,90 грн.

Згідно із характеристикою Верховинської селищної ради від 20.09.2017 №128/3183 виданою на позивачку ОСОБА_1 (а.с.13), вона характеризується виключно позитивно. З характеристики на дитину ОСОБА_4 виданою ДНЗ "Сонечко" за №43 від 27.09.2017 (а.с.9), дитина добре розвинута, хлопчик завжди акуратно одягнений, всі витрати пов'язані з перебуванням дитини в дитячому садочку несе мати.

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_5 показала, що вона являється сестрою ОСОБА_1, а тому їй добре відомі ті обставини, що біологічний батько дитини ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов'язки щодо сина ОСОБА_4, не допомагає йому, не відвідує сина та не цікавиться ним взагалі.

Крім цього, з висновку органу опіки та піклування оформленого у формі рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини Верховинської районної державної адміністрації від 01.11.2017 за №12 (а.с.14) вбачається, що ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, не цікавиться фізичним, духовним та культурним розвитком сина, аліменти своєчасно не сплачує. А тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З врахуванням наведеного, оскільки відповідач ОСОБА_3 з 2015 року ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню малолітнього ОСОБА_4, не цікавився дитиною, не проявляв інтересу до стану здоров'я, не цікавився його фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4, а тому позовні вимог слід задовольнити.

Крім цього, за правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Однак, як встановлено судом, на підставі рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17.08.2015 з відповідача на користь позивача вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а тому немає необхідності стягувати їх знову.

Задовольняючи позовні вимоги, слід вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 640 гривень. Одночасно суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем у зв'язку з наданням правової допомоги, оскільки позивачем такі належним чином не підтверджені з врахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» чинним на час подання позову.

Керуючись ст.ст. 11-13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 280-282, 284 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2018.

Суддя А.Б. Бучинський