Ухвала

23 березня 2018 року

м. Київ

справа № 522/16140/15-ц

провадження № 61-5797ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2017 року, яка була подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків до 23 лютого 2017 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, для направлення заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску зазначеного строку та надання доказів, що їх підтверджують, для правильного зазначення суду касаційної інстанції та усіх учасників справи та їх місця проживання, сплати судового збору.

У березні 2017 року на виконання зазначеної ухвали до Верховного Суду

ОСОБА_1 надіслала заяву на усунення недоліків, у якій зазначила правильну назву суду касаційної інстанції, усіх учасників справи та їх місце проживання, додала квитанцію про сплату судового збору.

Також заявник подала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій посилалась на те, що вона не є фахівцем у галузі права та має низьку правову культуру і обізнаність щодо прийнятих змін у законодавстві України та змін судової реформи, які відбулись останнім часом. Крім того зазначила, що однією з підстав пропуску процесуального строку є те, що у неї скрутне матеріальне становище, що унеможливило вчасно сплатити судовий збір.

Причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником не можуть бути визнані поважними, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Відповідно до положень статті 319 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваних судових рішень, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі

№ 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У заяві про поновлення процесуального строку ОСОБА_1 крім того, що вона не

є фахівцем у галузі права та має низьку правову культуру і обізнаність щодо прийнятих змін у законодавстві України, зокрема зазначила, що однією з підстав несвоєчасного звернення із касаційною скаргою є скрутне матеріальне становище, що унеможливило вчасно сплатити судовий збір. При цьому доказів на підтвердження зазначених обставин не надала, інших обставин, які є об'єктивно непереборними та не залежали від її волевиявлення звернутися із касаційною скаргою у встановлений законом строк не навела.

Зі змісту матеріалів касаційного провадження убачається, що саме ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, тому вона повиненна була вжити всіх необхідних заходів для реалізації права на касаційне оскарження.

З огляду на наведене, вважаю, що наведені нею причини не є поважними, у зв'язку з чим підстави для поновлення строку на касаційне оскарження відсутні.

За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик