Справа № 212/2172/18
У Х В А Л А

06 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2, посилаючись на норми ст.ст. 328, 1217 та 1218 ЦК України, 04 квітня 2018 року звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя.

Суд, ознайомившись із заявою прийшов до висновку, що подана суду заява не відповідає вимогам ст. ст.175-177 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити вказівку на фактичну підставу позову, але не вимагає посилання на норму права, що регулює дане спірне правовідношення (правова підстава позову). Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

З обґрунтувань, наведених у позовній заяві вбачається, що правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно наявні; спору на предмет того, що дане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя немає.

Єдиною перешкодою у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на вказане спадкове майно, по суті, стало те, що частка померлої у даному обєкті нерухомості не виділена.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ пункті 3.4 свого листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Так, представник позивача ОСОБА_4 в позові зазначає, що спадкоємцями учасника спільної сумісної власності подружжя є позивач ОСОБА_2 та його сестра Лісовенко ОСОБА_5. Крім цього, іншим спадкоємцем є відповідач у справі, який вважається таким спадкоємцем, що прийняв спадщину як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про від нього від спадщини.

Разом з тим, всупереч вищевказаним вимогам, позовна заява подана лише одним спадкоємцем учасника спільної сумісної власності.

Хоча у позовній заяві зазначено про відмову ОСОБА_2 ОСОБА_5 від своє частки спадщини на користь брата ОСОБА_2, що також вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, але з огляду на те, що єдиною перешкодою у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на вказане спадкове майно, по суті, стало те, що частка померлої у даному обєкті нерухомості не виділена, позивачем не чітко визначено коло сторін у справі.

Окрім цього, суд зазначає, що позовна заява не відповідає й іншим вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України, а саме.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У порушення вищевказаної вимоги, позивачем не зазначено ціну позову.

В свою чергу, не визначення ціни позову унеможливлює вирішення судом питання щодо порядку розгляду справи.

Також, у порушення ч. 2 ст. 95 ЦПК України надані копії письмових доказів належним чином не засвідчені.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Так, відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

В свою чергу, п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачає зазначення у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору, що позивачем у позові не відображено, але у разі вжиття таких заходів, спірне питання може бути вичерпано.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв'язку з наведеним, залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у вісім днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду оновленого позову, із вказанням обставин на які суд вказує у цій ухвалі й засвідчивши докази належним чином.

У випадку не усунення у вказаний строк недоліків позовної заяви, така заява буде вважатися неподаною і суд поверне її позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.95,134,175,177,185 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності подружжя залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, визначивши такий термін у 8 (вісім) днів з дня вручення позивачу копії даної ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена йому зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: О. Н. Борис

Ухвала складена та підписана суддею 06.04.2018 року