Справа № 236/649/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.

за участю секретаря Білоус Д.А.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

21.03.2018 ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу(а.с.4-6).

Заявник ОСОБА_1 та її представник, адвокат ОСОБА_2І.(а.с.61), в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, не заперечували проти їх задоволення.

Заінтересована особа: ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак до матеріалів справи долучив заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує(а.с.41).

Суд, заслухавши заявника, представника заявника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.07.1986 в м. Красний Лиман Донецької області, помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії IV-HO № 363349, актовий запис № 273. Прізвище померлого записано «Червоний»(а.с.11).

Статтею 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованому за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Шмідта, 76, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на будинок, виданого виконкомом Краснолиманської міської ради від 19.01.1984 і зареєстрованого в Слов'янському інвентарбюро 20.01.1984 під № 1772(а.с.15).

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 були: син померлого(а.с.12) ОСОБА_8 та дружина померлого- Червона ОСОБА_9, які спадщину фактично прийняли, але не оформила своїх спадкових прав(а.с15).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування в України здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_10 склала заповіт, посвідчений Краснолиманською державною нотаріальною конторою 08.02.1994 і зареєстрованого в реєстрі за № 2-215, яким все своє майно, його цілу частку, заповідала своєму синові(а.с.12) ОСОБА_11.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

18.02.1994 померла ОСОБА_10(а.с.15).

Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку, розташованому за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Шмідта, 76, яка належала померлій та яка фактично спадщину прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, але не оформила своїх спадкових прав.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 був: син померлої(а.с.12) ОСОБА_11, який спадщину прийняв, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 14.02.2007 державним нотаріусом Державної нотаріальної контори ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за № 652; прізвище спадкоємця зазначено як «Червоний»(а.с.15-17).

06.05.2013 помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 394869, актовий запис № 307; прізвище померлого записано як «Червонний»(а.с.10).

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку, розташованому за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Шмідта, 76, яка належала померлому та який фактично спадщину прийняв після смерті батька ОСОБА_7, але не оформив своїх спадкових прав.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 був його брат(а.с.12) ОСОБА_11, який спадщину прийняв, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданого 23.09.2013 Купянською державною нотаріальною конторою, щодо реєстрації спадкової справи № 538 /2013. За повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 29.03.2018, з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову після смерті ОСОБА_8 ніхто не звертався(а.с.13,40).

12.05.2017 помер ОСОБА_11, (чоловік заявника ОСОБА_1(а.с.20,21), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 988460, виданого 12.05.2017 Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 429; прізвище померлого записано як «Червонний»(а.с.9).

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку, розташованому за адресою: Донецька область, місто Лиман, вулиця Шмідта, 76, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 14.02.2007 року, реєстр № 652, та зареєстроване в КП БТІ м. Слов'янськ 01.03.2007 року(а.с.15), та 1/2 частини вказаного будинку, яка належала померлому ОСОБА_13, померлому 06.05.2013.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_14 залишилися: дружина померлого, заявник по справі, ОСОБА_1, яка спадщину прийняла на підставі заяви про прийняття спадщини за законом 16.08.2017; син померлого ОСОБА_4(а.с.58), відповідно до заяви про прийняття спадщини від 26.10.2017, а також сини померлого ОСОБА_6(а.с.47) та ОСОБА_5(а.с.56), які 27.10.2017 подали заяву про відмову від спадщини. Зазначені обставини підтверджуються повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 29.03.2018(а.с.40).

Згідно з вимогами ст. 1268-1270 ЦК України ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_14, оскільки своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, подала до нотаріуса заяву про її прийняття.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.03.2018, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 12.05.2017 ОСОБА_14, у звязку з відсутністю доказів родинних відносин між ОСОБА_8, братом померлого, та ОСОБА_7, батьком померлого- відмовлено. Крім того, документально не підтверджено факт належності спадкового майна померлому ОСОБА_11 а саме на ? частку, оскільки прізвіще у свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначено « Червоний» (а.с.24).

Оскільки ОСОБА_1 не може довести вказані обставини в інший спосіб, то змушена звернутися з заявою до суду.

Факт родинних відносин та факт належності правовстановлюючого документу заявнику необхідно встановити, оскільки є різниця у написанні прізвища «Червонний» та «Червоний». Така помилка виникла під час оформлення документів та перекладу прізвища з російської мови на українську.

Це підтверджується копією паспорта заявника, серії ВК № 953864, виданого 26.10.2012(а.с.8), де зазначено прізвище «Червонна», в свідоцтві про шлюб, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_15, виданого 11.04.1997, прізвище вказано «Червоний», у повторному свідоцтві про шлюб, виданого 23.05.2017, прізвище нареченого зазначено як «Червонний»(а.с.20,21). Паспорт померлому чоловікові заявника, виданого 22.07.1997, українською видано на прізвище «Червоний», а російською в паспорті вказано прізвище «Червонный»(а.с.26).

ОСОБА_7 був рідним батьком ОСОБА_14 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких російською мовою вказано батьком « Червонного Василия Васильевича», матір'ю «Червонную Нину Поликарповну»(а.с12).

Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин є законною, обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати:

спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.

Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Дослідивши письмові докази, надані до матеріалів цивільної справи, а саме: копії свідоцтва про народження, паспорта, свідоцтва про смерть, про укладення шлюбу, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надав їм належну оцінку, суд приходить до висновку що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу законна, обгрунтована і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. 12, 80,81, 82, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, визнав ОСОБА_8, померлого 06.05.2013 в м. Красний Лиман Донецької області, сином ОСОБА_7, померлого 27.07.1986 в м. Красний Лиман Донецької області.

Встановити факт належності, ОСОБА_14, померлому 12.05.2017 в м.Лиман Донецької області, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14.02.2007 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 652, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Слов'янська 01.03.2007 на ім'я «Червоного Олександра Васильовича».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя -