УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/593/18

05 квітня 2018 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Дей В.В.

за участю:

скаржника не з'явився

представника скаржника адвоката ОСОБА_1

органу ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області скаргу ОСОБА_3 на постанови державного виконавця Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області зі скаргою на постанови державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем винесено чотири постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Однак, скаржник не погоджується із винесеними постановами, вважає їх незаконними та просить суд їх скасувати.

Державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 подано суду відзив на скаргу на дії державного виконавця, в якій проти скарги заперечує, просить у задоволенні скарги відмовити, оскільки скаржник має заборгованість зі сплати аліментів, яка постійно зростає.

Присутній в судовому засіданні представник скаржника, заявлену скаргу підтримав та просить суд її задоволити.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги, вважає безпідставною та необґрунтованою.

В ході розгляду скарги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 займає посаду секретаря міської ради у Костопільській міській раді Рівненської області, яку віднесено до п'ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, та яка належить до посад, пов'язаних з високим рівнем корупційних ризиків, згідно з переліком, затвердженим Національним агентством з питань запобігання корупції.

Згідно виконавчого листа від 08.02.2007 року по справі №2к-1, виданого на виконання рішення районного суду в Ліпні ОСОБА_4 від 12.12.2005 року, присуджено до стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 у розмірі 500 злотих, щомісячно, що підлягають оплаті до 15 числа кожного місяця на користь ОСОБА_6 разом із законними відсотками у випадку несвоєчасної сплати, починаючи від 01.07.2004 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 27.01.2015 року.

Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату (дохід) боржника від 22.08.2016 року постановлено з ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа №2к-1 проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків у розмірі 50% до погашення заборгованості в тому числі 847,67 грн. періодичних платежів, щомісячно. Після погашення заборгованості утримувати з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків у розмірі 847,67 грн., щомісячно. Якщо на виконанні вже є або будуть надходити виконавчі документи про стягнення з боржника боргу, то утримання проводити сумарно 50% по всіх виконавчих провадженнях і пропорційно розподіляти між всіма стягувачами згідно ст.44 Закону України "Про виконавче провадження". (У разі, якщо стягнути аліменти у зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організація, фізична особа, фізична особа-підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів) /а.с.10/.

Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату (дохід) боржника від 11.10.2016 року з ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа №2-664/2009 проводиться щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати ОСОБА_3, після відрахування податків стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8, в розмірі 1/2 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та на утримання позивача в розмірі 1/5 частини від його заробітку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_8 трьох років /а.с.11/.

Згідно довідки №32/03-09 від 20.03.2018 року виданої виконавчим комітетом Костопільської міської ради Рівненської області, із суми доходу ОСОБА_3 щомісячно проводиться відрахування аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50% від доходу боржника, що має бути виплачений.

Згідно листа №37/03-12 від 02.04.2018 року виконавчий комітет Костопільської міської ради повідомляє, що за ОСОБА_3 виникла заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-664/2009 виданого Костопільським районним судом 03.07.2009 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період стягнення (жовтень 2016 року лютий 2018 року) у сумі 17090,98 грн., та виконавчого листа №2к-1 від 01.08.2008 року виданого Березнівським районним судом про стягнення аліментів на користь малолітнього позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 за період стягнення (жовтень 2016 року лютий 2018 року) у сумі 6890,76 грн. у зв'язку із тим, що на виконанні було два виконавчі документи про стягнення і тому утримання проводились сумарно 50% по всіх виконавчих провадженнях і пропорційно розділялись між всіма стягувачами.

Згідно розрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2к-1, за ОСОБА_3 станом на 01.03.2018 року рахується заборгованість по аліментам у розмірі 97566,30 грн.

Згідно постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа від 20.02.2018 року, постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до погашення ним заборгованості /а.с.12/.

Згідно постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа від 20.02.2018 року, постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до погашення ним заборгованості /а.с.12/.

Згідно постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.02.2018 року, постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів /а.с.13/.

Згідно постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 20.02.2018 року, постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів /а.с.14/.

Згідно постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 20.02.2018 року, постановлено тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів /а.с.15/.

Зазначені постанови державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень мотивовані тим, що станом на 20.02.2018 року за боржником існує заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до виконання. Існування заборгованості по сплаті аліментів порушує права неповнолітньої дитини на утримання, що передбачено статтею 180 Сімейного кодексу України. Оскільки рішення не виконане, борг в добровільному порядку не сплачений, тому необхідно боржника тимчасово обмежити у вказаних правах до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Не погоджуючись із вказаними постановами про встановлення тимчасових обмежень постановлених 20.02.2018 року державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Із аналізу вказаної норми вбачається необхідність винесення саме мотивованих постанов.

Водночас, при винесенні оскаржуваних постанов, державним виконавцем не встановлено чи відбувається збільшення заборгованості по аліментам з вини боржника, чи завдано несплатою аліментів у повному розмірі шкоди правам дитини, чи потребують порушені права дитини застосовуваного заходу забезпечення погашення заборгованості, чи не порушує застосовуваний захід прав самої дитини, а також, чи не погіршує застосовуваний захід майновий стан боржника, робить неможливим виконання зобов'язань із сплати аліментів та збільшує розмір заборгованості.

Заходи, які обмежують встановлені права громадян, є обґрунтованими лише тоді, коли переслідують законну мету щодо забезпечення погашення заборгованості.

Постанови не містять жодного вмотивованого обґрунтування про необхідність застосування до боржника тимчасових обмежень.

Сам факт наявності заборгованості зі сплати аліментів без дослідження природи виникнення такої заборгованості, не може бути самостійною підставою для застосування заходів забезпечення виконання зобов'язань.

Як було зазначено вище, із суми доходу ОСОБА_3 щомісячно проводиться відрахування аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50% від доходу боржника, що має бути виплачений.

Відповідно до ч.3 ст.70Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Таким чином, із заробітної плати боржника відбувається відрахування на оплату присуджених аліментів у максимально допустимому розмірі.

Застосовувані державним виконавцем заходи повинні переслідувати законну мету щодо забезпечення погашення заборгованості.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 91 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Хлюстов проти Росії", у справі Гочева проти Росії Суд коротко узагальнив принципи стосовно оцінки необхідності заходів, що обмежують свободу пересування, наступним чином: "49. Стосовно співрозмірності обмеження, накладеного через несплату боргів, Суд нагадує, що обмеження обгрунтоване лише поки переслідує законну ціль забезпечення погашення вказаних боргів (див. Napijalo v. Croatia, №66485/01, §§ 78 по 82, 13 листопада 2003 р.). Більше того, навіть будучи обгрунтованим початково, захід обмеження свободи пересування особи може стати неспіврозмірним і порушувати право особи, якщо автоматично поширюється на тривалий строк (див. Luordo V. Italy, №32190/96, § 96, ECHR 2003-IX; Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary, № 41463/02, § 35, ECHR 2006".

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Ухилення від виконання зобов'язань передбачає свідоме, а саме, умисне невиконання особою покладених на нього обов'язків.

Докази вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій спрямованих на ухилення чи свідомої бездіяльності боржника з метою ухилення від сплати аліментів постанови державного виконавця не містять. Наявність ухилення боржника від сплати аліментів у повному розмірі, також, не доведена державним виконавцем в судовому засіданні.

Окрім того, державним виконавцем не враховано, що застосований захід забезпечення погашення заборгованості у вигляді тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, позбавляє боржника можливості бачитись зі своїм сином, ОСОБА_5 ОСОБА_6, який є громадянином ОСОБА_4 та постійно проживає на її території, тобто за межами території України.

Також, державним виконавцем не враховано відсутність скарг стягувача за аліментами з приводу їх несплати, що може свідчити про участь батька в житті дитини іншим шляхом. Так, згідно пояснень представника скаржника, ОСОБА_3 щороку відвідує свого сина у ОСОБА_4 та відпочиває разом з ним.

Водночас, як вбачається з пояснень представника скаржника, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами значною мірою погіршує майновий стан боржника та порушує права його дітей. Так, скаржник використовує автомобіль при виконанні своїх посадових обов'язків, а також, для доставлення малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та проживають на відстані понад трьох кілометрів від місця навчання, де відсутній рух громадського транспорту, до навчальних закладів та спортивних секцій, що є необхідним для забезпечення належного рівня освіти, виховання та утримання дітей. Враховуючи обов'язок батьків у належному вихованні дітей, зокрема і в частині обов'язкового отримання освіти, позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами призведе до збільшення його витрат на доставлення дітей до навчальних закладів, так як наслідок, загального утримання дітей.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами розгляду скарги, суд дійшов переконливого висновку, що скаржником доведено відсутність ухилення боржника від сплати аліментів, а також, доведено те, що застосовані державним виконавцем обмеження не лише не можуть забезпечити своєї мети, тобто не здатні вплинути на сплату ним аліментів у більшому розмірі, але й погіршують його матеріальне становище та шкодять інтересам його сина, який постійно проживає за межами України, та майновим інтересам його інших дітей, які проживають на території України. В зв'язку з чим, винесені 20.02.2018 року державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 постанови про тимчасові обмеження стосовно ОСОБА_3 є неправомірними.

Відповідно до ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що порушені права скаржника ОСОБА_3 підлягають судовому захисту шляхом зобов'язання державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 усунути вказані в ухвалі порушення та поновити порушені права ОСОБА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 211, 247, 260, 261, 353, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанови державного виконавця Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 задоволити.

Постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, винесену 20 лютого 2018 року державним виконавцем Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 визнати неправомірною.

Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену 20 лютого 2018 року державним виконавцем Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 визнати неправомірною.

Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, винесену 20 лютого 2018 року державним виконавцем Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 визнати неправомірною.

Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, винесену 20 лютого 2018 року державним виконавцем Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 визнати неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 усунути порушення поновити порушені права заявника.

Про виконання ухвали повідомити суд та заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею повного тексту ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 15 /п'ятнадцяти/ днів з дня отримання повного тексту ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 /п'ятнадцяти/ днів з дня отримання копії ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 10 квітня 2018 року.

СуддяОСОБА_9