Справа № 159/917/18
Провадження № 2/159/481/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Жукової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зняття арешту з майна.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому на праві спільної (сумісної) власності належить будинок, який розташований по вул. Піонерській,16/1 в м.Ковелі. У 2017 році він та його члени сімї, маючи намір зареєструвати право власності на земельну ділянку на якій знаходиться вказаний житловий будинок, звернулися до органів місцевого самоврядування з заявою про приватизацію земельної ділянки. Однак, під час підготовки документів для здійснення приватизації, йому стало відомо про наявність обтяження - арешт майна, а саме за виконавчим провадженням АСВП №20561777 по виконанню виконавчого листа №1-29 виданого 15.07.2010 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області щодо конфіскації всього належного йому майна на праві приватної власності. 22 грудня 2010 року головним державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим, відповідно до повідомлень ОСОБА_2 міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Волинській області вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу, відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 22.04.1999 року), в подальшому виконавчі документи повторно до виконання не пред'являлись, стан виконавчого провадження завершений, строк зберігання виконавчих проваджень сплинув. Позивач вважає про відсутність підстав для арешту. Оскільки орган виконавчої служби відмовляється зняти арешт з нерухомого майна, чим порушує право його, як власника на розпорядження своєю власністю, він вимушений звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Ухвалою ОСОБА_2 міськрайонного від 19.03.2018 року у даній справі підготовче провадження закрито і призначено до судового розгляду.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і прохає задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав суду відзив на предявлений позов, з якого вбачається, що на виконанні у відділ перебувало виконавче провадження АСВП №20561777, по виконавчому листу №1-29 від 15.07.2010 року Камінь - Каширського районного суду Волинської області щодо конфіскації всього майна належного ОСОБА_1, що є його власністю. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 20.06.2011 року за №11306317 зареєстровано обтяження, реєстратором є Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України підставою обтяження: постанова державного виконавця про накладення арешту на майно боржника, обєктом обтяження: невизначене майно, все рухоме та нерухоме майно боржника. 20 квітня 2012 року було винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, (якщо згідно відповідей реєструючи органів, а також перевірки майнового стану боржника за його місцем проживання майна,належного боржнику не виявлено виконавче провадження завершується саме згідно даного пункту). Відповідно до ч.5 ст.59 вказаного Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Дане виконавче провадження знищено відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. За таких обставин, у вирішенні питань по справі покладається на розсуд суду.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в судове засідання не зявилися, однак кожен зокрема подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечують проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2002 року, виданого на підставі розпорядження №5930 від 25.12.2002 року Відділу по обліку розподілу та приватизації житла виконавчого комітету міської ради квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної (сумісної) власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1, накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 МРУЮ ОСОБА_6 від 22 грудня 2010 року про накладення арешту на майно боржника, реєстраційний номер обтяження 11306317, обєкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно.

Згідно постанови державного виконавця Ковельського МРУЮ від 20 квітня 2012 року, виконавчий документ повернуто на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (якщо згідно відповідей реєструючи органів, а також перевірки майнового стану боржника за його місцем проживання майна, належного боржнику не виявлено виконавче провадження завершується саме згідно даного пункту).

Згідно повідомлення ОСОБА_2 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, виконавче провадження, в межах яких було накладено арешт на майно ОСОБА_1 у відділі не перебуває, оскільки відповідно до чинного законодавства було знищено.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Оскільки арешт майна позивача в межах виконавчого провадження був застосований з метою забезпечення примусового виконання виконавчих документів, однак вказане виконавче провадження на даний час завершене та знищене, між тим, питання про зняття арешту вирішено не було, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні прав власника (розпорядження своїм майном), а тому наявність зазначеного арешту і така невизначеність становища позивача є неправомірною, а обмеження прав є безпідставним, тому, позовні вимоги про скасування вищевказаного арешту підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.11,15,16,391 ЦК України,ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер обтяження 11306317, який накладений постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 МРУЮ ОСОБА_6 від 22 грудня 2010 року про арешт майна та оголошення заборони його відчуження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик