Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/1968/17 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №283/1968/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3,

на рішення Малинського районного суду Житомирської області, яке ухвалено 27 грудня 2017 року суддею Ярмоленком В.В. у м.Малині,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому, посилаючись на погіршення матеріального становища ОСОБА_1, інтереси якого він представляє за довіреністю, просив змінити розмір стягнутих з нього за рішенням суду аліментів на утримання їх дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини всіх видів його заробітку (доходу) на тверду грошову суму - 713 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

На їх думку, судом при вирішенні спору не враховано судову практику Верховного Суду України, яка свідчить про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Тому, вважають висновок суду про відмову у задоволенні позову з підстав неправильного обрання способу захисту помилковим.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що за рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про неправильне обрання позивачем способу захисту своїх інтересів, посилаючись на визначене законодавством право платника аліментів на зміну розміру аліментів і відсутність правових підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Такий висновок суду є помилковим, з огляду на наступне.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 181, ст. ст. 183, 184 СК України, у редакції на час ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджувались у частці від доходу її матері, батька за умов отримання ними такого доходу і (або) у твердій грошовій сумі за умов наявності у платника аліментів нерегулярного, мінливого доходу, одержання частини доходу в натурі та інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав неправильно обраного позивачем способу захисту своїх інтересів є помилковим, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для зміни раніше встановленого розміру аліментів, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

У позовній заяві ОСОБА_1, як на підставу погіршення свого матеріального становища, посилався на відсутність у нього постійного місця роботи, наявність нерегулярного, мінливого доходу, інвалідність матері, яка проживає з ним та потребує піклування.

На підтвердження зазначених обставин, надав довідку органу місцевого самоврядування, яка містить посилання про відсутність у нього постійного місця роботи та дату звільнення з попереднього місця роботи - 25.07.2016 (а.с. 14), довідку про інвалідність матері, консультативну довідку лікаря (рекомендації по лікуванню матері) та довідку про склад сім'ї (а.с. 11-13).

Проте, суд апеляційної інстанції не вважає зазначені позивачем обставини та надані ним докази достатніми підставами для задоволення його позову.

Зокрема, ОСОБА_1 є працездатним, не позбавлений можливості працевлаштуватися або звернутися до Державної служби зайнятості з проханням працевлаштування, зазначав про наявність неофіційного доходу. Посилання на інвалідність матері також не можуть бути враховані при вирішенні спору, оскільки існували на час ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів. Крім того, останній не надав будь-яких доказів про понесені ним витрати на утримання та лікування матері.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції ухвалює постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав не доведення останнім обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2017 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 29 березня 2018 року.