Ухвала

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 335/2802/17

провадження № 61-8884ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2017 року у складі судді Геєць Ю. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк, банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовувало тим, що 11 липня 2011 року між ним та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним договором, станом на 31 січня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 34 891 грн 68 коп., з яких: 1 201 грн 44 коп. - заборгованість за кредитом, 28 195 грн 41 коп. - заборгованість за процентами, 3 357 грн 13 коп - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 1 637 грн 70 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача вказану заборгованість на підставі статей 526, 530, 1050, 1054 ЦК України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 липня 2011 року у розмірі 29 396 грн 85 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1 201 грн 44 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 195 грн 41 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку. При цьому банк звернувся поза межами строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, оскільки строк дії картки закінчився 31 грудня 2015 року, а з позовом до суду банк звернувся 23 лютого 2017 року. Крім того, суд відмовив у задоволенні вимог банку про стягнення пені та комісії, оскільки це є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення умов договору.

12 січня 2018 року ОСОБА_4 подано касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суд першої й апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Вказував, що висновки судів про те, що строк дії картки закінчився 31 грудня 2015 року є безпідставними, оскільки у матеріалах справи немає жодних доказів вказаній обставині. Крім того, банк видав йому дві картки, а тому є незрозумілим щодо якої саме картки виник спір. Кредитні кошти ним було отримано у липні 2011 року, а з березня 2013 року він вже не здійснював погашення заборгованості, а тому щодо вимог банку сплив строк позовної давності.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом установлено, що відповідно до укладеного договору від 11 липня 2011 року ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Установивши, що строк дії картки закінчився 31 січня 2015 року, а з позовними вимогами банк звернувся до суду в лютому 2017 року, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанцій, обґрунтовано стягнув заборгованість за кредитом та відсотками, оскільки щодо вимог про стягнення пені у позивача сплила позовна давність, про застосування якої було заявлено ОСОБА_4

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові рішення у справі, що переглядається, містять висновки щодо строку дії кредитного договору, визначення розміру заборгованості з урахуванням процентів, а також щодо того, чи в межах позовної давності пред'явлений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Твердження заявника про те, що судом було неправильно визначено строк закінчення дії його кредитної картки, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на спростування висновків суду щодо строку дії картки ОСОБА_4 не було надано жодного доказу.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Наведені в касаційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, що б призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик