Справа № 404/4098/16-ц
Номер провадження 2/404/159/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, по якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частину АДРЕСА_1 без виділу в натурі; змінити частки власників будинку за адресою: АДРЕСА_1 визнавши за позивачем право власності на цілий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником ? частин будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 287,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 а відповідач є співвласником даного будинку, якій належить ? частини його частини. Частки співвласників не виділені в натурі.

Батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 30.01.1954 року по 29.03.1973 року. В період шлюбу, а саме: в 1960 році побудували будинок за адресою: АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці загальною площею 287,6 кв.м., який належав їм на праві спільної часткової власності (в рівних частках).

У шлюбі у них народилось двоє дітей: позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У березні 1973 році шлюб між батьками сторін було розірвано, а будинок поділено за рішенням нарсуду м. Кіровограда від 20.02.1973 року порівну: ОСОБА_3 належала кв.2 загальною площею 26,5 кв.м.

Мати позивача ОСОБА_4 та сестра позивача ОСОБА_2 після розірвання шлюбу виїхали до постійного місця проживання у м. Харків.

Позивач 08.09.1972 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та залишилась проживати у кв. 1 пл. 26,5 кв.м., що належала її матері. Вказує, що у даному будинку зареєстрована та безперервно проживає з дня свого народження по теперішній час.

10 липня 1973 року мати позивача померла. За відсутності коштів оформлення спадщин після смерті матері не займалась, оскільки також вважала, що спадщину прийняла фактично, так як проживала зі спадкодавцем та була зареєстрована в спадковому будинку на день смерті спадкодавця, тому строком не обмежена.

18.11.1978 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та виїхала на постійне проживання до Туркменістану.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 Відповідач від прийняття спадщини відмовилась, тому позивач прийняла спадщину.

Влітку 2014 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріусом було повідомлено, що спадщина на ім'я позивача та відповідача по ? частині будинку за адресою: АДРЕСА_1 була оформлена в м. Харкові 09.01.1974 року.

Сторони не були обізнані про факт оформлення бабусею спадщини та правовстановлюючий документ у них відсутній.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю та зміну часток власників житлового будинку в частині позовних вимог про зміну часток власників житлового будинку залишено без розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. В судове засідання 06.03.2018 року позивач не з'явилась, надала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, надала заяву, якою просила розглянути справу без її участі, не заперечила проти визнання права власності за позивачем.

Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками сторін по справі: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать копії свідоцтв про народження /а.с. 7-9/.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 16.05.2014 року, ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 в зв'язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 08.09.1972 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1513 /а.с. 10/.

ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2» у зв'язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_7, що підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 18 листопада 1978 року /а.с. 12-13/.

Рішенням нарсуду м. Кіровограда від 20 лютого 1973 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано, позивачу повернуто її дошлюбне прізвище ОСОБА_4; визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виділено їй в користування кімнату 1-5 площею 22,37 кв.м., сіни ? площею 11,48 кв.м., половину сараю з боку сусіда №29/15; визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виділено йому в користування кімнату 1 -4 площею 7,73 кв.м., кімнату 1/3 площею 7,34 кв.м., сіни 1-1 площею 11,25 кв.м. та половину сараю з боку туалету; двір та туалет залишено у спільному користуванні сторін /а.с. 88/.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданим Кіровоградським міськ бюро ЗАГС 10 липня 1973 року /а.с. 11/.

09.01.1974 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за реєстровим №2-21 нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Д»яченко О.Л. було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, в рівних частинах на половину будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 /а.с. 87/.

Згідно архівної довідки №41668 ОКП «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» від 20.10.2017 року, станом на 01.01.2013 року, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 - ? ч. (приватна спільна часткова), свідоцтво про право на спадщину від 09.01.1974 № 2-21, друга Харківська державна нотаріальна контора; ОСОБА_2 - ? ч. (приватна спільна часткова), свідоцтво про право на спадщину від 09.01.1974 № 2-21, друга Харківська державна нотаріальна контора; ОСОБА_3 - ? ч. (приватна спільна часткова), рішення суду від 20.02.1973, нарсуд м. Кіровограда. Примітка: адреса: АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 /а.с. 110/.

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер батько сторін ОСОБА_3.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.03.2015 року визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 на 1/2 частини житлового АДРЕСА_1. Рішення суду набрало законної сили 07.04.2015 року /а.с. 19-20/.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №101296255 від 24.10.2017 року право власності на ? частину за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.03.2015 року /а.с. 109/.

Як вбачається з довідки квартального комітету №5 Кіровського району м. Кіровограда від 20 травня 2016 року, на день смерті ОСОБА_4 (зареєстрована з 25.01.1968 року) були зареєстровані ще дві особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований з 25.01.1968 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8.; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована з 25.01.1968 р. по 17.05.2014 р. та зареєстрована з 29.09.2015 року по теперішній час /а.с. 15/.

Як вбачається з довідки квартального комітету №5 Кіровського району м. Кіровограда від 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 за адресою: вул. АДРЕСА_1, зареєстрована з 25.01.1968 року по теперішній час /а.с. 108/.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що є сусідом позивача з 2001 року, відповідач у спірному домоволодінні не проживає років 40, за будинком доглядає позивач.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5 можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини 4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Однією з визначальних підстав набуття права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України є добросовісність володіння - якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене у суду є законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на ОСОБА_1, у судовому порядку.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 право власності за набувальною давністю на ? частину будинку АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12.03.2018 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда