Справа № 683/199/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/199/18, 2/683/427/2018 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності та встановлення юридичного факту,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить встановити факт належності ОСОБА_3, який помер 02 червня 2017 року, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1997 року, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_1, а також визначити, що ОСОБА_3, який помер 02 червня 2017 року, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, належала 1/2 частка.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 02 червня 2017 року помер її батько ОСОБА_3 Вона є його донькою, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті та оформила частину спадкового майна.

Вказує, що за життя батько, перебуваючи у шлюбі із її матір»ю ОСОБА_2, набули права власності на квартиру АДРЕСА_2. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1997 року зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності.

11 грудня 2017 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну батькові частину квартири, оскільки у свідоцтві про право на житло від 20 лютого 1997 року прізвища батька та матері зазначено як Лаврікови, і їх частки у праві власності на квартиру не визначені.

Вказує, що помилка у написанні прізвищ батьків виникла внаслідок невірного перекладу їх прізвища з російської на українську мову, а щодо розміру часток, то вони є рівними, оскільки будь-якого договору між ними, який би визначав інше, не має.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У направленому до суду відзиві визнає обставини, викладені у позовній заяві та просить позов задоволити у повному обсязі.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що 02 червня 2017 року помер ОСОБА_3, який для позивачки ОСОБА_1 був рідним батьком. На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_1

17 листопада 2017 року за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 заведено спадкову справу №57/2017 до майна померлого 02 червня 2017 року ОСОБА_3

21 листопада 2017 року дружина померлого ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини, що залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_3

20 грудня 2017 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_3 земельну ділянку по вул. Яблуневій,103 садово-городнього товариства «Сокіл» м. Старокостянтинів.

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3; свідоцтвом про народження ОСОБА_1; свідоцтвом про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2; довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №14206 від 13.11.2017 року про склад сім»ї ОСОБА_3 на день його смерті; матеріалами спадкової справи №57/2017, заведеної 17 листопада 2017 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 до майна померлого 02 червня 2017 року ОСОБА_3

Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна.

Постановою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого 02 червня 2017 року ОСОБА_3, а саме права на частку квартири АДРЕСА_2, через помилку у написанні прізвищ власників квартири у свідоцтві про право власності на житло, а також через неможливість визначити розмір частки ОСОБА_3 у квартирі.

Відповідно до роз"ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Усуваючи встановлені приватним нотаріусом обставини, що стали підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, суд зважає на наступне.

Факт належності ОСОБА_3, який помер 02 червня 2017 року, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1997 року, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_3

області підтверджується: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3, паспортними даними ОСОБА_2, свідоцтвом про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (до шлюбу Жук) Л.М., довідкою

відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №14206 від 13.11.2017 року, згідно якої ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 23.09.1981 року, паспортними даними ОСОБА_2, згідно яких вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.09.1981 року, оригіналом свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1997 року, яке наявне у сторін.

Зі змісту свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 лютого 1997 року відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули права власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом її приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» й зазначена квартира була передана їм у спільну сумісну власність.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки будь-яких домовленостей між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо визначення їх часток у спільній сумісній власності на квартиру не було, що визнано відповідачкою ОСОБА_2 у поданому нею до суду відзиві, тому суд дійшов висновку, що їх частки у спірній квартирі є рівними, тобто частка кожного із них становить 1/2.

З огляду на викладене, позов слід задоволити та визначити, що частка ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 становить 1/2.

Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.

Керуючись ст.ст.13, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, який помер 02 червня 2017 року, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 1997 року, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради народних депутатів, на квартиру АДРЕСА_1.

Визначити, що частка ОСОБА_3, який помер 02 червня 2017 року, у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/2 частини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: