Дата документу 13.03.2018
Справа № 334/451/18
Провадження № 2/334/1954/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Младенові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування безпідставно набутого майна.

Позов обґрунтований тим, що відповідачам спільно належав автомобіль ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований на імя ОСОБА_3.

Позивач виявив бажання придбати вказаний автомобіль і домовився з ОСОБА_3 про купівлю-продаж зазначеного автомобіля.

28.09.2012 року позивач передав відповідачу 40000 гривень, а той, у свою чергу, передав йому вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрації вказаного транспортного засобу, нотаріально посвідчену довіреність від 28.09.2012 року на імя позивача для вчинення від імені ОСОБА_3 дій щодо автомобіля. Після цього договір купівлі-продажу не укладався, а позивач користувався автомобілем на підставі довіреності.

21.10.2017 року у м. Запоріжжі ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_1 був вилучений працівниками поліції в звязку із накладенням арешту у виконавчому провадженні на майно боржника ОСОБА_3

У подальшому Ленінський ВДВС м. Запоріжжя продав автомобіль на публічних торгах, а виручені від продажі кошти були направлені на погашення заборгованості по аліментах ОСОБА_3 перед ОСОБА_4

Позивач вважає, що відповідачі передчасно та безпідставно отримали кошти за автомобіль в сумі 40000 гривень, так як договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку не було укладено.

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб.

За таких обставин відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України належить вважати неукладеним договір купівлі-продажу автомобіля

Позивач вважає, що відповідачі таким чином отримали від нього 40000 гривень безпідставно, а тому вказані кошти мають йому бути повернені.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти в розмірі 40000 гривень, судові витрати.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник позивача підтримав позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог. Пояснив, що зазначений автомобіль разом із свідоцтвом про реєстрацію він передав позивачу. Від останнього отримав грошові кошти. В позивача було достатньо часу щоб оформити на себе автомобіль, проте останній не скористався такою можливістю. Підстав для повернення коштів немає.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила можливість задоволення позовних вимог. У письмовому відзиві на позов зазначила, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір, що є підставою для набуття (отримання) грошей, а отже положення ст. 1212 ЦК України не можуть бути застосовані. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України вказана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до розписки 28.09.2012 року ОСОБА_3 при погодженні з дружиною ОСОБА_4 продав автомобіль НОМЕР_2 за генеральною довіреністю ОСОБА_1 і отримав від нього суму 40000 гривень.

Зазначені обставини визнаються сторонами та не оспорюються.

Згідно із довіреністю від 28.09.2012 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 бути його представником зі всіма необхідними повноваженнями у всіх компетентних органах, підприємствах та установах щодо розпорядження та експлуатації належного йому автомобілю НОМЕР_2. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 реєстр № 2058.

Відповідно до акту від 21.10.2017 року автомобіль НОМЕР_2 був затриманий та доставлений для зберігання на спеціальний майданчик відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

З огляду на положення частини першої статті 207 ЦК України наявність письмових документів, які свідчать про волю сторін на відчуження автомобіля, та з урахуванням положень статті 638 ЦК України суд дійшов висновку про укладення сторонами у письмовій формі правочину щодо спірного автомобіля.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 1212 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 272, 273, 274-279 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування безпідставно набутого майна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 16 березня 2018 року.

Суддя О.М. Гнатюк