У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивачів ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_7, про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання права на проживання та користування житловим приміщенням (квартирою), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року за нововиявленими обставинами, мотивуючи свою заяву тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено та задоволено зустрічні вимоги ОСОБА_2 Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.08.2017 року рішення суду залишено без змін. 09.08.2017 року в судовому засіданні відповідач за первісним позовом надав клопотання про долучення доказів - рішення суду та медичної довідки (датовані 2011 року) без будь якого клопотання про визнання причин не подачі цих доказів раніше до суду першої інстанції чи суду апеляційної інстанції. Однак, суд долучив до матеріалів справи вищевказані докази, які були подані поза строком без поважних причин. Разом з тим, 21.08.2017 року представник позивачів звернувся до медичної установи для встановлення чи, дійсно, звертався відповідач до медичної установи з 1998 року по даний час. 22.08.2017 року від Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва надійшов лист № 1372, згідно з яким з 1998 року по теперішній час ОСОБА_2 до медичного закладу за медичною допомогою не звертався. Таким чином, подана відповідачем до суду апеляційної інстанції медична довідка, на підставі якої винесено ухвалу від 09.08.2017 року не відповідає дійсності. Подача інших письмових доказів відповідачем також є спірною. Саме ці обставини є підставами для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами. На підставі викладеного заявниця просить суд скасувати судове рішення від 20.04.2017 року за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а в зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити.

У судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом вимоги заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити заяву.

Відповідач та його представник у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення заяви, зважаючи на її безпідставність.

Третя особа - ОСОБА_7 - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Представник третьої особи - Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, його представника, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_7, про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення відмовлено та задоволено зустрічні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання права на проживання та користування житловим приміщенням (квартирою).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.08.2017 року рішення суду від 20.04.2017 року залишено без змін.

У своїй заяві ОСОБА_4 просить суд переглянути вказане судове рішення за нововиявленими обставини, посилаючись на те, що 09.08.2017 року в судовому засіданні відповідач за первісним позовом надав клопотання про долучення доказів - рішення суду та медичної довідки (датовані 2011 року) без будь якого клопотання про визнання причин не подачі цих доказів раніше до суду першої інстанції чи суду апеляційної інстанції. Однак, суд долучив до матеріалів справи вищевказані докази, які були подані поза строком без поважних причин. Разом з тим, 21.08.2017 року представник позивачів звернувся до медичної установи для встановлення чи, дійсно, звертався відповідач до медичної установи з 1998 року по даний час. 22.08.2017 року від Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва надійшов лист № 1372, згідно з яким з 1998 року по теперішній час ОСОБА_2 до медичного закладу за медичною допомогою не звертався. Таким чином, подана відповідачем до суду апеляційної інстанції медична довідка, на підставі якої винесено ухвалу від 09.08.2017 року не відповідає дійсності. Подача інших письмових доказів відповідачем також є спірною. Саме ці обставини є підставами для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи .

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 424 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 (424) ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Заявниця, як нововиявлену обставину, зазначає, що медична довідка, яка датована 2001 роком та була долучена до матеріалів справи та взята судом апеляційної інстанції до уваги при винесенні рішення, не відповідає дійсності, оскільки відповідач ОСОБА_2 взагалі не звертався до медичного закладу за місцем проживання.

Заявниця вважає, що вищевказані обставини є нововиявленими, оскільки отримані нею ці відомості були лише у 22.08.2017 року, а тому вони не були враховані при постановленні судового рішення, ці обставини мають важливе значення для повного і всебічного розгляду справи та її правильного вирішення, оскільки суди виходили з того, що дана медична довідка підтверджує факт проживання відповідача у спірній квартирі.

Але суд не може прийняти до уваги ці доводи заявниці, виходячи з наступного.

Як вбачається з тексту ухвали Апеляційного суду міста Києва від 09.08.2017 року судом було установлено, що ОСОБА_2 вселився в квартиру АДРЕСА_1 у 1999 році за згодою наймача та всіх повнолітніх членів сім'ї і з того часу постійно проживав в спірній квартирі.

Зазначені обставини підтверджуються рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 19 березня 2001 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 на протязі тривалого часу мешкає в квартирі АДРЕСА_1, в якій займає кімнату площею 17 кв.м., порядок користування спірною квартирою між мешканцями квартири не укладався (а.с.82 т.2), а також медичною карткою ОСОБА_2, записи лікарів в якій відносяться до 2002 року, зазначено адреса місця проживання відповідача - АДРЕСА_2 (т.2 а.с.83-87).

Крім того, ці обставини підтверджуються фактом розгляду справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у Деснянському районному суді м.Києва, за місцем проживання відповідача, яким на той час була квартира АДРЕСА_1 (Деснянський район), що відповідало положенням ст. 125 ЦПК України, чинній на час розгляду справи. 24 жовтня 2003 року Деснянський районний суд м. Києва ухвалив рішення про розірвання шлюбу (т.1 а.с.40).

Наявність у відповідача оригіналів квитанцій про сплату комунальних послуг, які останнім були надані суду апеляційної інстанції, свідчить про те, що відповідач ніс витрати за спожиті комунальні послуги.

Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 29 січня 2001 року ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 ( т.1 а.с.38-39). Зазначена обставина дає підстави вважати, що ОСОБА_2, незважаючи на наявність в паспорті відмітки про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_4, не зберігав за собою право користування житлом по вул. Уборевича, а постійно проживаючи у АДРЕСА_5 сприймав її як постійне місцем проживання.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 вселився в спірну квартиру за згодою наймача та повнолітніх членів сім'ї, з 1999 року постійно проживав в АДРЕСА_5, а тому набув право користування цією квартирою ґрунтується на встановлених обставинах та вимогах закону.

Вказаним рішенням суду апеляційну скаргу позивачів за первісним позовом було відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року - залишено без змін.

Тобто, суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції дослідили всі надані докази по справі, дійшли висновку про належність тих чи інших доказів.

Однак, як вбачається в вищевикладеного, суду при винесенні рішень не базували їх виключно на медичній довідці за 2001 рік, а досліджували всі докази в сукупності. Вищевказана медична довідка є одним з багатьох підтверджуючих доказів проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 з 1999 року та була належним чином дослідженна судом.

Заявниця в своїй заяві посилається на те, що медична довідка не відповідає дійсності, а тому не повинна була братися судом до уваги при винесені рішення.

Відповідно до листа № 1372 від 22.08.2017 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району міста Києва, згідно даних кабінету медичної статистики КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва, громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 1998 року і по теперішній час до їхнього закладу за медичною допомогою не звертався.

Але, медична довідка за 2001 рік, яку надав відповідач та на яку посилався суд апеляційної інстанції в ухвалі від 09.08.2017 року була видана структурними підрозділами Київської міської клінічної лікарні № 12, яка в свою чергу ніякого відношення до КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва немає.

Тобто, побудований заявницею причинно-наслідковий зв'язок між медичною довідкою за 2001 рік та наданим листом від КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва є хибним, суперечливим та таким, що порушує логічні зв'язки між причиною та наслідком.

А тому нововиявлені обставини, на які посилається заявниця, жодним чином не підтверджують її доводи та твердження, оскільки медична довідка за 2001 рік є дійсною, дослідженою, як належний доказ, судом апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявницею, представником позивачів не були доведені обставини існування нововиявлених обставин, які б впливали на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а тому підстав для скасування рішення суду за нововиявленими обставинами немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 423-429 ЦПК України, постановою № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв"язку з нововиявленими обставинами", -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_7, про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання права на проживання та користування житловим приміщенням (квартирою) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п′ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали був виготовлений 06 квітня 2018 року.

Головуючий: