Справа № 454/2108/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/7100/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця та дії начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою Сокальського районного суду Львівської області в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та зобов'язання до вчинення дій відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що така постановлена з порушенням процесуального права. Стверджує, що постановою державного виконавця Сокальського районного ВДВС ГТУЮ у Л/о ОСОБА_3 від 14.12.2016 року йому відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №454/2108/15 виданого 05.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на його користь інфляційні нарахування в сумі 15717,26 грн., три відсотки річних в сумі 185,63 грн., неустойку(пеню) в сумі 22814,64 грн., 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 390грн. судового збору у зв'язку з ненаданням підтвердження сплати авансового внеску відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Вважає таку постанову незаконною, оскільки намагався сплатити авансовий платіж в розмірі 832 грн. за наданими рахунками, однак жодний банк вказану оплату не приймав, посилаючись на те, що такий рахунок не обслуговується. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не з'ясував належним чином чи існував на час звернення до ВДВС розрахунковий рахунок №8833, МФО 825014 ЗКПО 38011490, який з жовтня 2016 року по лютий 2017 року надавався працівниками ВДВС стягувачам для проведення обов'язкової сплати платежів та не взято до уваги, що з цього приводу наявні кримінальні провадження. Відтак, на думку скаржника, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, тому просить її скасувати та скаргу на дії виконавця задовольнити, або направити скаргу на новий розгляд в суд першої інстанції, врахувавши, що перешкодою для сплати авансового платежу був рахунок, який не обслуговувася державними банками України.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційнї скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

15 грудня 2017 року набрав чинності новий Цивільний процесуальний кодекс України.

Відповідно до п.9 ст.1 Перехідних полежень справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При розгляді справи в суді першої інстанції суд керувався приписами ЦПК України в редакції 2004 року, на відповідність яким перевіряється оскаржувана ухвала.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 оскаржує в суд дії та бездіяльність державного виконавця Сокальського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Безносяк Н.С. та бездіяльність начальника Сокальського районного відділу ВДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В обгрунтування своїх вимог заявник ОСОБА_2 посилається на те, що постановою від 14.12.2016 року по ВП № 53123039 державного виконавця Сокальського ВДВС ОСОБА_3 йому відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа № 454/2108/15ц через несплату авансового платежу 2% від суми, яка підлягає стягненню на відкритий на його ім»я розрахунковий рахунок.

Начальник відділу ОСОБА_5 та начальник віддлу ВДВС у Сокальському районі Львівської області ОСОБА_6 погодилися із оскаржуваною постановою.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Сокальським районним судом Львівської області по справі № 454/2108/15ц на підставі рішення Сокальського районного суду від 19.01.2015 року з ОСОБА_7 стягнуто в користь ОСОБА_2 38 717 56 грн.

Відмовляючи у прийнятті виконавчого документа, деержавний виконавець зазначив, що стягувач ОСОБА_2 не оплатив на р/р 8833 МФО 825014 ЗКПО 38011490 2% обов»язкового платежу від суми стягнення, а саме 832 грн..

Як у ВДВС Сокальського району так і в суді апеляційної інстанції стягувач ОСОБА_2 пояснив, що в жодному відділенні банку такий рахунок не обслуговувався. З приводу неможливості проплати авансового платежу стягувачу ОСОБА_2 на його звернення у ВП Сокальського району надано відповідь за № 3650в від 06.12.2016 року (а.с.51).

У запереченнях на адресу Сокальського районного суду начальник Сокальського районного відділу ДВС на скаргу ОСОБА_2 посилається на рахунок, який банками не обслуговується та не перевіряє особисто у банку чому не приймаються платежі у банку на зазначений рахунок. ( а.с.57-58) , незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_2 як до дежавного виконавця так і у різні відділення банку.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 суд першої інстанції послався на рахунок, який надавався ОСОБА_2 для сплати авансового платежу, однак не переконався шляхом звернення із запитом у банк з приводу наявності такого рахунку та його реального обслуговування.

Інші підстави відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 є похідними від основної щодо несплати авансового платежу, грунтуються на припущеннях суду.

Колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Безносяк Н.С. .

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника.

Враховуючи вище щазначене, колегія суддів вважає, що порушене право заявника ОСОБА_2 підлягає відновленню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 383, 384, 391, 451 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Безносяк Н.С. Сокальського ВДВС ГТУЮ у Львівській області неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Безносяк Н.С. від 14.12.2016 року у ВП 531233039 про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу № 454/2108/15-ц від 05.01.2016 року, зобов»язавши державного виконавця надати ОСОБА_2 діючий рахунок щодо сплати авансового платежу з метою проведення подальших виконавчих дій та виконання рішення суду згідно виконавчого листа № 454/2108/15ц від 05.01.2016 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Постанова набирає законної сил из дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 березня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_8