АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1407/18 Справа № 209/2086/17 Головуючий у 1 й інстанції - Багбая Є. Д. Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 1997 року по 2000 рік, від якого сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В теперішній час донька є студенткою ІІІ курсу Кам'янського медичного коледжу за спеціальністю сестринська справа на вечірньому відділенні бюджетної форми навчання, строк закінчення навчання 25 лютого 2019 року. На підставі рішення суду з відповідача з 1999 року стягувалися аліменти на утримання доньки, строк сплати аліментів на підставі рішення суду закінчився 19 серпня 2016 року. На дитину, яка продовжує навчання відповідач матеріальну допомогу не надає.

У зв'язку з чим, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, починаючи з дня подачі позову і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 04 серпня 2017 року, до закінчення навчання, тобто, до 25 січня 2019 року, але не більше, чим до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 23 років.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення в частині суми місячного платежу допущено до негайного виконання.

Також, вказаним рішенням було розподілено судові витрати по справі та стягнуто з відповідача в дохід держави 640,00 грн. судового збору.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення в частині розміру аліментів та зменшити розмір з 1/4 частини до 1/6 частин від усіх доходів відповідача, починаючи з 04 квітня 2017 року і до закінчення навчання, тобто до 25 січня 2019 року, але не більше як до досягнення донькою 23 років.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 2000 рік. Від шлюбних відносин мають повнолітню дитину: доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В теперішній час донька є студенткою ІІІ курсу Кам'янського медичного коледжу за спеціальністю сестринська справа на вечірньому відділенні бюджетної форми навчання, строк закінчення навчання 25 лютого 2019 року. На підставі рішення суду з відповідача з 1999 року стягувалися аліменти на утримання доньки, строк сплати аліментів на підставі рішення суду закінчився ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач працездатний, тимчасово не працює, стан здоров'я відповідача задовільний, інших утриманців не має, тому можливість надавати повнолітній дитині допомогу має, але матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки не надає.

Відповідно до ст. ст. 182, 183, 199 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника податків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався положеннями Сімейного кодексу України і виходив із того, що дочка продовжує навчання, стипендію не отримує і потребує додаткової матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати доньку і має можливість це робити.

Серед доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що донька навчається на вечірньому відділенні та має можливість працювати, а тому обґрунтованим до стягнення буде розмір 1/6 частки від усіх його доходів.

Однак, колегія суддів відхиляє такий довід апелянта, оскільки повнолітня дочка хоча і навчається на бюджетній основі, але стипендію не отримує, це, по-перше, а, по-друге, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, що навчаються незалежно від форми її навчання чи можливості працювати.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова