Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/335/18

номер провадження 2/695/553/18

03 квітня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» (правонаступник СТОВ «Придніпровський Край»), приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» (правонаступник СТОВ «Придніпровський Край»), приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15.11.2017 року близько 07 год. 30 хв. у м. Золотоноша на перехресті вул. Пушкіна-Піддубного з вини ОСОБА_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є СТОВ «Пальміра», яке в подальшому змінило свою назву на СТОВ «Придніпровський Край», не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, за кермом якого був позивач, та порушив п.,п. 16.11 ПДР України внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП визнана постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.01.2018 року. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні технічні пошкодження, вартість матеріальних збитків яких, за оцінкою проведеною ПП Консультант становить 28428.0 грн. Згідно з актом виконаних робіт від 19.01.2018 року, що проводилась ФОП ОСОБА_3, вартість ремонту пошкодженого автомобіля позивача склала 33570.0 грн.. Окрім того позивач поніс витрати на проведення незалежної оцінки в сумі 1000.0 грн. Також позивач наполягає, що в результаті спричиненої ДТП він зазнав душевних страждань та просив стягнути із відповідачів заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 5000.0 грн. Оскільки ОСОБА_2 на час вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди працював в СТОВ «Пальміра», а цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а страхова компанія не виплатила усієї суми витрат позивачеві, останній звернувся до суду із даним позовом, яким просив стягнути із відповідачів матеріальні збитки по ремонту автомобіля у сумі 33570 грн., вартість проведеної оцінки пошкодженого автомобіля у сумі 1000 грн. та моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 06.02.2018 року.

Відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» направила до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, посилаючись на те, що представником ПрАТ «УПСК» 23.11.2017 року складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу, який засвідчений особистим підписом ОСОБА_1 Будь-які зауваження щодо змісту акту відповідачу не надходили. За результатами огляду була проведена ремонтна калькуляція, нараховано страхове відшкодування в розмірі 18735,97 грн. та сплачено позивачу. Окрім того, відповідач заперечував проти врахування висновку про проведення незалежної оцінки від 26.12.2017 року субєкта оціночної діяльності ОСОБА_4, оскільки позивач не мав права самостійно обирати експерта, адже страховик у строк визначений ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оглянув пошкоджений транспортний засіб, а тому підстави для обрання самостійно позивачем експерта для визначення розміру збитку зазначені в п. 34.3 вказаного вище Закону були відсутні.

Відповідач сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський Край» (колишня назва «Пальміра») направив до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким проти задоволення позовних вимог заперечував повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_2 у момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не виконував трудових чи службових обовязків, а тому підстави для відшкодування шкоди юридичною особою, яка заподіяна її працівником відсутні, окрім того відповідач наполягає, що висновок із звіту від 26.12.2017 року про проведення незалежної оцінки, а також акт виконаних робіт від 19.01.2018 року не можуть вважатися належними доказами заподіяних позивачу збитків, оскільки останні мають неточності, а їх зміст не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того розмір моральної шкоди, яка заявлена позивачем не обґрунтований та не підтверджений жодними доказами. За таких обставин відповідач не вважає доведеними підстави для стягнення із нього заявленої позивачем матеріальної та моральної шкоди.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.01.2018 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.11.2017 року, о 07 год. 30 хв., за участю автомобіля Опель , д.н.з. НОМЕР_3 та ЗАЗ ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_4. Вказана постанова суду вступила в законну силу.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5139232, на момент скоєння вказаної ДТП, цивільно-правова відповідальність сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» («Придніпровський Край»), як власника автомобіля, застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Позивач наполягає, що страховиком не проводилось відповідного дослідження, стосовно визначення ринкової вартості автомобіля після пошкодження та вартості матеріальних збитків після ДТП, а тому він змушений був звернутися до ПП «Консультант» для отримання вказаної незалежної оцінки, що потягло відповідні додаткові витрати.

Відповідно до п.34.3. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач мотивує вартість матеріальних збитків, що завдані його транспортному засобу незалежною оцінкою, проведеною за його зверненням ПП «Консультант» 26.12.2017 року, та Актом виконаних робіт від 19.01.2018 року, що проводились ФОП ОСОБА_3

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено, що для визначення розміру шкоди особа, яка зазнала збитків, може звернутися до аварійного комісара або експерта.

Однак доказів, що ОСОБА_4 - оцінювач ПП «Консультант», який виконував за замовленням позивача звіт про проведення незалежної оцінки, є атестованим судовим експертом, матеріали справи не містять.

Крім того висновок із звіту від 26.12.2017 року про проведення незалежної оцінки взагалі не містить відомостей про те, на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав, тощо.

Разом з тим судом встановлено, що 23.11.2017 року представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 та складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу, копія якого вивчена судом в судовому засіданні та який засвідчений підписом ОСОБА_1 Будь-які зауваження щодо змісту складеного акту в матеріалах справи зі сторони позивача відсутні.

За результатами огляду транспортного засобу була проведена ремонтна калькуляція №5358 від 20.12.2017 року, вартість відновлювального ремонту за якою складає 45256,37 грн..

Як вбачається з матеріалів справи позивач надав заяву про страхове відшкодування від 19.01.2018, за якою страхова компанія провела розрахунок страхового відшкодування та 13.02.2018 року сплатила позивачеві кошти у сумі 18735,97 грн., що стверджується платіжним дорученням №265 від 13.02.2018 року.

Позивач про вказане нарахування коштів та розрахунку заподіяної шкоди не зазначає.

Також суд враховує, що при вирішенні вказаної справи мають враховуватись норми Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а розмір страхового відшкодування має вираховуватись на підставі цього закону.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В акті огляду пошкодженого транспортного засобу, складеного 23.11.2017 року за участю позивача та представника ПрАТ «УПСК», зазначено деталізований перелік пошкоджень, з якими позивач погодився, про що свідчить його підпис в акті огляду.

Разом із цим позивач в подальшому проводить ще одну оцінку вартості заподіяних збитків в сумі 28428 грн., та визначає вартість робіт по ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 33570 грн..

З урахуванням норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право обрати аварійного комісара та провести експертне дослідження для визначення розміру шкоди самостійно лише за умови порушення страховиком зобовязань, зокрема, за умови, якщо протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, страховик не направить свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджується, що керуючись вимогами законодавства, ПрАТ «УПСК» протягом десяти робочих днів, своєчасно, направило особу для складання акту огляду пошкодженого транспортного засобу, який в присутності позивача оглянув пошкоджений транспортний засіб, при цьому останній погодилася з переліком пошкоджень, зазначених в акті, підписавши акт огляду транспортного засобу без жодних зауважень.

Позивачу, як того вимагає Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було виплачене страхове відшкодування в розмірі 18735,97 грн., який хоч і не перевищує ліміт відповідальності, проте визначено відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування.

Оскільки представник відповідача оглянув пошкоджений транспортний засіб, сплатив страхове відшкодування, а позивач порядок нарахування то суму страхового відшкодування не оспорює, а тому страхова компанія фактично вчинила усі передбачені законом дії після отримання інформації про настання страхового випадку, провела розрахунок страхового відшкодування, і виплатила страхове відшкодування.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо - транспортній пригоді особи, на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Нормами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових відносинах із сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Придніпровський Край» та працює на посаді механіка.

Як встановлено судом вище, дорожньо-транспортна пригода відбулася 15.11.2017 року о 07 год. 30 хв., тобто в поза робочий час ОСОБА_2, окрім того на момент здійснення вказаного ДТП ОСОБА_2 посадові обовязки, які передбачені посадовою інструкцією, яка досліджена судом, не виконував.

Також, згідно наказу №145 від 19.10.2017 року про закріплення транспортних засобів, дозволено використання місце проживання закріпленого водія, як місце стоянки автомобіля в нічний час, вихідні та святкові дні, під повну матеріальну відповідальність закріпленої особи за транспортним засобом.

Так, згідно позиції Верховного Суду України, викладеній ним у постанові від 21.09.2016 року у справі № 6-933цс 16, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

За результатами розгляду касаційної скарги у справі N 6-33764св15 суд касаційної інстанції вказує на те, що обов'язковими умовами для покладення матеріальної відповідальності за завдану працівником шкоду на роботодавця згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України є доведеність перебування останніх у трудових відносинах та виконання особою, яку визнано винною, у цей час трудових обов'язків.

Суд зважає, що автомобіль, на якому рухався ОСОБА_2 дійсно був переданий СТОВ «Пальміра» останньому як для використання, так і для збереження, що стверджується відповідним наказом №145 «Про закріплення транспортних засобів» від 19.10.2017 року та актом приймання - передачі №198 від 06.09.2017 року.

Як вбачається із аналізу ст. 1172 ЦК України, а також вказаних вище правових позицій Верховного Суду України, обовязковою умовою для відшкодування шкоди юридичною особою, яка завдана її працівником є виконання таким працівником своїх трудових обовязків, у тому числі за дорученням відповідної юридичної чи фізичної особи.

Разом із тим в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання ОСОБА_2 в момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди саме своїх трудових обовязків, в тому числі і тих, які б були передбачені посадовою інструкцією, яка додана до матеріалів справи.

Наявність у користуванні ОСОБА_2 службового автомобіля не є достатньою підставою вважати, що він в момент вчинення ДТП виконував саме службові обовязки, тим більше поза робочим часом.

ВІдповідно до норм ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд констатує, що докази виконання трудових обовязків ОСОБА_2 під час здійснення ДТП в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи справу № 6-192цс16 Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що за змістом ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9. 22 - 31. 35. 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода,заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Таким чином, оскільки на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 хоч і перебував в трудових відносинах з СТОВ «Придніпровський Край», однак посадових та трудових обовязків не здійснював, тому належним відповідачем у правовідносинах про відшкодування шкоди має бути зазначено саме винуватець дорожньо-транспортної пригоди, а не СТОВ «Придніпровський Край», як помилкового вважає позивач.

Як передбачено ст. 51 ЦПК України, заміна неналежного відповідача судом можлива лише як результат вирішення клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Суд не наділеним самостійним правом, без відповідного клопотання позивача, здійснювати заміну первісного відповідача або залучати в якості співвідповідача іншу особу.

У відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в т.ч. і такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Також, як передбачено ст. 215 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення суду повинні бути зазначені, окрім іншого, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, брав до уваги або відхиляв докази, застосовував нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Отже, у випадку, коли належний відповідач не був залучений до участі у справі, суд першої інстанції мав закінчити розгляд справи з неналежним відповідачем та відмовити у позові до нього.

Що стосується заявленої позивачем суми моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне, відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні жодні докази, які могли б підтвердити заявлену позивачем моральну шкоду у розмірі 5000.0 грн. Так позивач зазначає, що внаслідок пошкодження транспортного засобу в нього були душевні хвилювання, що впливало на відносини в його сімї та роботі. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази взагалі наявності у позивача сімї, місця роботи, зміни розпорядку робочого дня, тощо.

Таким чином суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належного обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди позивачу.

За вказаних вище обставин суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, а сам позивач є інвалідом другої групи, що стверджується пенсійним посвідченням № та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд витрати по оплаті судового збору залишає за рахунок держави.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 1166-1167, 1172, 1194, ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 141, 264,265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра» (правонаступник СТОВ «Придніпровський Край»), приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст., ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В