Справа № 585/695/18
Номер провадження 2/585/479/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі : головуючого - судді Євлах О.О., за участю: секретаря - Безручко О.П., позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивувала тим, вона є власником вказаного житлового будинку. В належному їй на праві приватної власності житловому будинку з 2014 року зареєстрований, але без поважних причин не проживає її брат ОСОБА_2 Добровільно знятися з реєстраційного обліку він відмовляється, залишається зареєстрованим в належному їй будинку, чим створює перешкоди по володінню, користуванню та розпорядженню її власністю, тобто порушує законне право власності на житло. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати: 704,80 грн. грн. сплаченого нею, при зверненні до суду, судового збору та 1200 грн. витрат по оплаті юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, відзивів чи клопотань від нього до суду не надходило.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є колишньою сусідкою позивачки та відповідача. Їх батьки проживали по - сусідству. Їй відомо, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не проживає і ніколи не проживав. Позивачка приписала брата за своєю адресою на прохання батька, для того щоб останній зміг отримувати субсидію. Їй відомо, що ОСОБА_2 успадкував після смерті батька будинок по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою позивачки, проживають поряд. Брат позивачки ніколи не жив за адресою: вул. Терновецька, 4, вона ніколи взагалі його не бачила. Конфліктів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ніколи не бачила і не чула.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 01.11.2004 р. належить домоволодіння по АДРЕСА_3 (а. с. 6), а також на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.03.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - земельна ділянка за вищевказаною адресою ( а.с.5).

Згідно довідки про склад сім»ї з місця реєстрації Управління адміністративних послуг Роменської міської ради за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ( а.с.8).

Відповідно до довідки квартального комітету № 19 виконавчого комітету Роменської міської ради ОСОБА_2 дійсно зареєстрований АДРЕСА_1, але на даний час з 27.09.2014 року не проживає (а. с. 9).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 з 10 липня 2017 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, а також земельні ділянки за вказаною адресою (а. с. 10 - 11).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. В даному будинку зареєстрований, але фактично не проживає з моменту реєстрації її брат - відповідач ОСОБА_2, хоча в його власності знаходиться будинок в м. Ромни, в якому він має можливість зареєструватися. Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім»ї позивача ОСОБА_1, якій належить право власності на спірний будинок, оскільки не був пов»язаний з нею спільним побутом, а тому, на підставі ч.2 ст.406 ЦК України, право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 734/387/15-ц від 15 травня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з положенням ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв»язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ст. 138 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Позивач ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги від 23 лютого 2018 року з адвокатом Менько Д.Д., право на зайняття адвокатською діяльністю якого підтверджується відповідним свідоцтвом (а. с.15).

Згідно квитанції № 34 від 23 лютого 2018 року адвокатом Менько Д.Д. отримано 1200 грн. від ОСОБА_1 за надання правових послуг за підготовку матеріалів та складання позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (а. с. 16, 17, 18).

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката слід задовольнити в розмірі 1200 грн., з врахуванням задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 391, 386, 405 ЦК України, ст. ст. 9,71,72 ЖК УРСР, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263,265,273,354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 4 по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704, 80 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його підписання, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд Сумської області, в порядку та у строки встановлені ст.ст.352-354 ЦПК України, з особливостями, визначеними розділом 13 ЦПК України.

Учасники, які не були присутні в судовому засіданні мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 10 квітня 2018 року.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах