Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/433/18
Провадження № 2-з/494/1/18
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову до подання позову

10 квітня 2018 року. Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Курти Л.С.

при секретарі - Авдєєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Березівка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Березівського районного районного суду Одеської області з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме:1/2 частку житлового будинку під номером 23, що знаходиться за адресою: Одеська область, Березівський район, с.Семихатки, вул.Садова, який складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 261,5 кв.м, майстерні під літ. «Б» , площею 325 кв.м., сараю під літ. «В», площею 753 кв.м., ангару-гаражу під літ. «Г», площею 2615,8 кв.м, підвау під літ. «Г», площею 49.0 кв.м., огорожі, воріт, розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні, площею 54671 кв.м., яке належить ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1, на підставі договору дарування, зареєстрованого за №959, 24 квітня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову до подання позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У своїй заяві заявник вказує на те, що 18 березня 2015 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 80 00 (вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів зі строком повернення через 19 місяців, а саме 01 листопада 2016 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 18 березня 2015 року, що відповідає вимогами ч..2 ст.1047 ЦК України. У зазначений строк 01 листопада 2016 року і до теперішнього часу відповідачем не було повернуто суму позики, у звязку з чим 23 травня 2017 року він звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення суми основного боргу в розмірі 2 120 744 гривні, три відсотки річних в розмірі 131 428 гривень, витрати на правову допомогу15 000 гривень, судовий збір 8 000 гривень, рішенням Приморського районного суду

м. Одеси по справі №522/9353/17 від 18.09.2017 року позов було задоволено частково. Відповідач не погоджуючись з рішенням Приморського районного суду м. Одеси подав апеляційну скаргу і рішення суду залишилось в силі.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З наданої заявником інформації незрозуміло, які зобов`язання виникли між сторонами, чи дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заявником не надано доказів існування будь-якого зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 та забезпечення відповідного зобов`язання, тому неможливо встановити предмет спору, обґрунтувати причинний зв`язок між особами ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 Також не зазначено, чому рішення Приморського районного суду Одеської області, яке зі слів заявника набрало законної сили, не виконується та не накладено арешт при виконанні судового рішення.

Окрім того, заявником всупереч положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, оскільки може існувати ризик спричинення сторонам збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

До заяви позивачем додано копії документів і вказано їх перелік. В той же час ст.95 ЦПК України встановлює певні вимоги до документів як письмових доказів.

Зокрема, ч.ч.2-5 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, кожен з них подано в копіях, однак жоден з них не засвідчений, або ж позивачем не підтверджено відповідність копії оригіналу.

Крім того, копія постанови апеляційного суду Одеської області від 27.03.2018 року, що долучена до заяви, виконана без зазначення єдиного унікального номера судової справи та без унікального штрих-коду, що є порушенням положень Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353 ЦПК України, Постановою пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ КУРТА Л.С.