Справа № 159/994/18
Провадження № 2/159/506/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Ковель

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Жукової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно на кожну дитину. Не зважаючи на ту обставину, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак коштів, які він сплачує недостатньо для задоволення матеріальних потреб дітей. У звязку зі збільшенням витрат на дітей, позивач вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача. Враховуючи наведене, позивач прохає ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_4, та сина ОСОБА_5, в розмірі по 1250 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_2 позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві і прохає задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали частково. Заперечуючи проти позову посилається на ту обставину, що він не працює, оскільки перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ковельської РДА, як особа, яка здійснює догляд за матірю ОСОБА_6, яка досягла 80 років. Прохає врахувати матеріальний стан та не заперечує про збільшення розміру аліментів, однак в мінімальному розмірі визначеному ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" .

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній.... справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 06.04.2014 року.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №160169 від 25 червня 2012 року та серії1-ЕГ №184927 від 01 листопада 2013 року , виданого виконавчим комітетом Кричевичівської сільської ради Ковельського району Волинської області, сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Ковельського міськрайоного суду від 29.04.2015 року, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_5, 22 жовтня 2013 року, аліменти у розмірі по 450 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Після винесення судом рішення від 29.04.2015 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 років збільшився відповідно ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" складає: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень., а для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Позивач не подала суду доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б забезпечували спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному нею у позовній заяві.

Так, відповідачем ОСОБА_2 надано довідку №663 від 14.03.2018 року видану Управлінням соціального захисту населення Ковельської РДА, з якої вбачається, що він перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ковельської РДА та одержує компенсаційну виплату, як особа, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років (за матірю ОСОБА_6).

Разом з тим, відповідач має вік 47 років та не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі по 900 грн. щомісячно.

Визначений розмір аліментів в сумі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Доводи відповідача проте, що здійснює догляд і утримує матір похилого віку, а також його незадовільний матеріальний стан, не впливають на першочерговий висновок суду про розмір аліментів, оскільки прожитковий мінімум для дитини відповідного віку значно збільшився.

З огляду на докази, надані сторонами на обґрунтування позовних вимог, враховуючи розмір загального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також враховуючи обовязок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги ст. 184,182 СК України, суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру аліментів у розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково .

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2015 року, та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії АС №321635, виданий 29.07.1997 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії АЮ № 263787 , виданий 20.05.2015 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області) , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик