Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/3976/17 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.
Категорія 34 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/3976/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 2 лютого 2018 року, постановлену суддею Невмержицькою О.А.,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 13 лютого 2016 року, об 11 год. 30 хв., на вул. Пролісковій в м. Коростені з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «Daewwо Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому автомобіль ВАЗ 21112, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Вказав, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2017 року у цивільній справі № 279/3496/16-ц за його позовом до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 з останнього на його користь стягнуто 510 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої даною дорожньо-транспортною пригодою, а також 2000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Також ОСОБА_1 зазначає, що на початку червня 2016 року ВАТ НАСК «Оранта» виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 25795 грн. 31 коп. Проте, вважає вказану суму недостатньою для компенсації всіх матеріальних витрат, пов'язаних із відновленням пошкодженого автомобіля.

Відповідно до звіту №17 від 25 квітня 2016 року, розмір матеріальної шкоди становить 44372 грн. 57 коп. Окрім того, він сплатив 650 грн. за послуги оцінювача -автотоварознавця.

З огляду на вищезазначене, просив стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди та страховою виплатою у сумі 18067 грн. 26 коп., а також відшкодувати 650 грн., сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження.

Згідно з ухвалою суду від 4 грудня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено приватне акціонерне товариство « НАСК «Оранта».

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 2 лютого 2018 року провадження у даній справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема, зазначає, що у справі № 279/3496/16-ц ним було заявлено позовні вимоги лише про стягнення із ОСОБА_2 матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у сумі 510 грн. франшизи за договором страхування та моральної шкоди. До ВАТ «НАСК» Оранта» було заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди, яка складає різницю між фактичним розміром шкоди, заподіяної його майну, та страховим відшкодуванням. У задоволенні зазначеної вимоги судом першої інстанції було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 5 вересня 2017 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2017 року було залишено без змін та роз'яснено, що він не позбавлений права звернутися з вимогою про повне відшкодування заподіяної шкоди до особи, яка її спричинила своїми неправомірними діями.

Вважає, що суд не врахував, які саме позовні вимоги було заявлено до ОСОБА_2 у попередньому позові.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. При цьому, предметом судового розгляду було також питання щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Зазначене свідчить про наявність підстав для застосування положень п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Матеріали справи свідчать, що в провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа №279/3496/16-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «НАСК Оранта» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 13 лютого 2016 року з вини ОСОБА_2

При зверненні до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 просив стягнути з приватного акціонерного товариства «НАСК Оранта» 17643 грн., що становить різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди та страховою виплатою, а також 5000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Окрім того, просив стягнути зі ОСОБА_2 510 грн. франшизи та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 28 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 5 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь позивача 510 грн. франшизи та 2000 грн. спричиненої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Звертаючись до суду з позовом у жовтні 2017 року в справі № 279/3976/17 ОСОБА_1 просить стягнути зі ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховим відшкодуванням. Аналогічні вимоги були заявлені раніше позивачем до страхової компанії.

За змістом п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України тотожність позовів, що є підставою для закриття провадження у справі, означає, що вони мають однаковий предмет, підстави і суб'єктний склад. Позови, які співпадають лише за предметом і підставою, але заявлені із зміненим суб'єктним складом не є тотожними.

Отже, позовні вимоги у даній справі не є тотожними з позовними вимогами у справі №279/3496/16-ц, оскільки пред'явлені до різних відповідачів.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для застосування положень п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

З огляду на вищезазначене, ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 2 лютого 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 2 квітня 2018 року.

Головуюча Судді: