Справа №751/1486/17
Провадження №2/751/78/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

з участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, представника третьої особи : Новозаводської районної у м. Чернігові ради - Ципуринди О.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , треті особи : приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. та Новозаводська районна у м. Чернігові рада, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В :

14.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, та ОСОБА_7 про визнання недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу № 2716 від 21.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. зареєстрований в реєстрі за номером - 18212533, відповідно якого ОСОБА_7 продала ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 та визнання недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу № 2717 від 21.12.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. зареєстрований в реєстрі за номером - 18212533, відповідно якого ОСОБА_7 продала ОСОБА_3 земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим , що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.10.1987 року по 06.11.2013 року. Під час шлюбу, 02.07.2001 року за спільні сімейні кошти вони придбали будинок АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_7 Після розлучення він з відповідачкою ОСОБА_7 проживали в спільному будинку по АДРЕСА_1. До 2016 року жодних спорів чи заперечень з боку ОСОБА_7 з приводу належності їм обом спірного будинку не було. У 2016 році ОСОБА_7 почала перешкоджати в користуванні спільним будинком та почала продавати спільно нажите майно. ОСОБА_7 повідомила, що продає даний будинок і збирається виїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації, забравши дітей сказала, що його прав на даний будинок вона не визнає, і якщо позивач не погоджується отримати 2 тисячі доларів США, то взагалі йому нічого не дістанеться. 15 чи 16 листопада 2016 року прийшовши додому, він побачив, що одна з кімнат будинку порожня, а меблі та інші предмети кудись зникли. ОСОБА_7 йому повідомила, що продає будинок, щоб готувався до того, що його скоро виселять та випишуть з будинку. З даного приводу викликалися працівники поліції. Як з'ясувалося, 21.12.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Тарасенко Р.О. та внесено до реєстру прав на нерухоме майно 22.12.2016. Дозволу на укладення вказаних договорів він не надавав та категорично був проти продажу вказаного будинку. Вважає, що правочини, укладені його колишньою дружиною є такими, що порушують його конституційне право, передбачене ст. 41 Конституції України.

Ухвалою суду від 29.09.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенка Р.О.

Ухвалою суду від 31.01.2018 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено службу у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позові та наявних в матеріалах справи доказах. Додатково позивач пояснив, що після розлучення він продовжував проживати у будинку із ОСОБА_7 , у кожного була своя кімната. Колишня дружина хотіла продати будинок, але йому пропонувала тільки одну тисячу доларів , тому він не погоджувався та не давав згоди на продаж. 25.12.2016 року дружина із ОСОБА_4 приїжджали до нього, він давав гроші для сплати комунальних послуг. Про те, що вона продала будинок 21.12.2016 року йому не було відомо. 27.12.2016 року коли він повернувся з роботи , його у будинок не впустив ОСОБА_4 , сказав що він купив будинок, можеш подавати у суд. Він вирішив звернутися до суду за захистом свого права , але не встиг, оскільки 12.12.2016 року було винесено заочне рішення суду про визнання його таким , що втратив право користування житловим приміщенням. Дане рішення судом апеляційної інстанції скасовано.

Представники відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов (а.с.143-147).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заперечення, в яких просила залишити позовну заяву без задоволення (а.с.33-34).

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову. (а.с.72-74).

Третя особа приватний нотаріус Тарасенко Р.О. в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду лист про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами (а.с.118).

Представник третьої особи служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини (а.с.186).

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив , що він продав свою частку батьківського будинку ОСОБА_1 та його дружині, які переїхали із Хабаровська. У нотаріальну контору приходили вони разом , гроші за будинок віддали до оформлення договору . Жили в будинку вони із дочкою та сином. Потім ОСОБА_7 продала будинок, розпродала сусідам речі та виїхала. Коли ОСОБА_1 прийшов до будинку його не впустив новий господар. Його речі були винесені в гараж.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив , що із ОСОБА_1 працює в одній організації. Відомо , що він розлучився із дружиною. Також він бачив, як на робоче місце до ОСОБА_1 приїжджав на машині чоловік, вони розмовляли. Після цього ОСОБА_1 розповідав, що приїжджав чоловік який хоче купити будинок, його виганяють із хати .

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що давно знайомий із ОСОБА_1 та разом працюють в одній організації, приходив до нього додому. Йому відомо , що ОСОБА_1 розлучився, проживав із дружиною в будинку і після розлучення. На роботу до нього приїздив чоловік, який його визвав на розмову. Після цього ОСОБА_1. розказував що цей чоловік пропонував йому або брати гроші, які йому дають за будинок , або нічого не отримає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона дружила із ОСОБА_7 остання їй жалілась, що ОСОБА_1 її ображає, не працює , з ним вона не вживається. Вона казала, що ОСОБА_1 хоче однокімнатну квартиру. До них приїздили покупці , коли ОСОБА_1 був вдома. Перед Новим роком ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він сторонам у справі являється сусідом. ОСОБА_7 йому повідомляла, що розлучилась і буде продавати будинок. Речі вона продавала, ходила до сусідів щоб продати. Він запитував у ОСОБА_1 чи правда що розлучились, на що останній сказав: « Так». Йому запропонував сусід - ОСОБА_4 , який купив будинок взяти диван. Коли влітку прийшов ОСОБА_1 запитав чи у нього диван , він сказав що можеш забрати , він стоїть у гаражі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Судом встановлено , що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстровано 03.10.1987 року Березовською сільською радою Хабаровського краю Російської Федерації.

27.06.2001 року ОСОБА_7 купила у ОСОБА_10 та ОСОБА_15 житловий будинок АДРЕСА_1. Згідно даного договору, грошові кошти за будинок продавці отримали від покупця повністю до підписання договору.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, за відомостями Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 14.07.2001 року по теперішній час (а.с.51).

Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ч.1 ст. 51, п. 6 ч.1 ст. 92).

Стаття 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім'єю.

Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу та Цивільного кодексу України.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено , що 06.11.2013 року відділом РАЦС реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції у Чернігівській області зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7

21.12.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Тарасенко Р.О. посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, згідно якого ОСОБА_7 передає у власність ОСОБА_3 житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Покупець прийняла житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, за які сплатила Продавцю 29762,00 грн.

Цього ж числа , 21.12.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Тарасенко Р.О. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_7 передає у власність ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,0304 га . що розташована за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.12.2016 року, ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.99-100). А згідно рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.12.2016 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

При цьому, згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Однак, договір купівлі-продажу земельної ділянки , кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею - 0,0304 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку . господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений 21грудня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., реєстровий номер - 2717 та договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею - 96,6 кв.м., житловою площею - 61,4 кв.м., що знаходиться, за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений 21грудня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., реєстровий номер - 2716 були укладені без згоди позивача.

При цьому, в пункті 3.3 договору купівлі-продажу житлового будинку зазначено , що права у третіх осіб щодо майна , яке відчужується відсутні; продавець стверджує, що відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями є її особистою приватною власністю, про що продавцем нотаріусу подана заява , яка доведена до відома покупця та у пунктах 3.5, 3.6 договору купівлі-продажу земельної ділянки зазначено , що інших прав щодо земельної ділянки у третіх осіб немає; продавець стверджує, що відчужувана земельна ділянка є її особистою приватною власністю, про що продавцем нотаріусу подана заява , яка доведена до відома покупця , що суперечить фактичним обставинам та спростовується ксерокопією паспорта позивача ; свідоцтвом про розірвання шлюбу та поясненням позивача.

Неотримання згоди іншого з подружжя щодо відчуження майна, яке перебуває у спільній частковій власності є порушенням вимог ст.ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України, а тому вказані правочини є недійсними в силу положень 203, 215 ЦК України.

А тому позовні вимоги в частині визнання недійсними вищезазначених договорів підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 310-314, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , треті особи : Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. та Новозаводська районна у м. Чернігові рада, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки , кадастровий номер: НОМЕР_1, загальною площею - 0,0304 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку . господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений 21грудня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., реєстровий номер - 2717.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею - 96,6 кв.м., житловою площею - 61,4 кв.м., що знаходиться, за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений 21грудня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., реєстровий номер - 2716.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С. М. Ченцова