Справа № 206/584/18
Провадження № 2-о/206/175/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Стахів О.О.

заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2

свідка ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1, заінтересована особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ОСОБА_4 виклад позиції заявників.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними дітьми ОСОБА_5, яка померла 19.06.2017, після смерті якої відкрилась спадщина. ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері так як проживав з нею за однією адресою. ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 28.12.2017 заявникам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця про що 8 ДДНК було прийнято відповідну постанову. Мотивами для відмови стала наявність розбіжностей у прізвищах спадкодавця «Третьякова» та спадкоємців «Третякови». Враховуючи викладене заявники просили вставити факт родинних відносин із спадкодавцем, з метою отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті їхньої матері.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

21.02.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухано пояснення заявників та покази свідка. 20.03.2018 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20.04.1957 народився ОСОБА_6 батьками дитини зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЯР № 465337, інформація в свідоцтві зазначена на російській мові (а.с.13). 25.06.1955 народилась ОСОБА_1, батьками дитини зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження І-КИ № 649140, інформація в свідоцтві зазначена на українській мові (а.с.14). Відповідно до Свідоцтва про право на житловий будинок від 28.11.1984 ОСОБА_10 належав житловий будинок з приналежними до нього спорудами, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Прорізна, 23. Інформація в свідоцтво внесена російською мовою (а.с.19). Згідно паспортних даних прізвища заявників українською мовою вказано як «Третяков» та «Третякова», а російською «Третяков» та «Третьякова» (а.с.8-10). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 748826, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 19.06.2017 (а.с.46). 06.10.2017 ОСОБА_1 звернулась до 8 ДДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.45). 28.12.2017 заявники звернулись до 8ДДНК з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на майно після померлої ОСОБА_5, а саме 79/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Прорізна, 23 (а.с.53). Між тим, 28.12.2017 заявникам було відмовлено державним нотаріусом 8 ДДНК у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їх матері, у звязку із наявністю розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця «Третьякова» та спадкоємців «ОСОБА_1/ОСОБА_1» (а.с.59). Таким чином, судом встановлено, що дійсно прізвища спадкодавця та спадкоємців містять розбіжності, а саме: в свідоцтві про смерть спадкодавця ОСОБА_5, у свідоцтві про народження ОСОБА_1 та свідоцтві про народження ОСОБА_2, де прізвище їх матері зазначено як "Третякова" та "Третьякова". Між тим, такі помилки викликані неправильним перекладом прізвища з російської на українську мову. Наявність вказаних помилок перешкоджає заявникам отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті їх матері.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 7 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявників та покази свідка, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220-1222, 1269-1270, 1296 ЦК України, 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 315 - 319, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 19.06.2017.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 19.06.2017.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.03.2018.

Головуючий суддя К.С. Маштак