н/п 2/490/962/2018 Справа № 490/8613/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Справа № 490/8613/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2018 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в солідарному порядку,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з подальшим уточненням позовних вимог 28 грудня 2017 року , та остаточно просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шкоду у розмірі 1955 грн., яка складається з заборгованості за неповернутою позикою 1805 грн та 150 грн шкоди за викрадені каналізаційні труби, посилаючись на положення ст.ст.22,1166,1187,1190, 526,527, 610-612, 625 ЦК України.

В подальшому остаточно уточнив свої позовні вимоги 28 грудня 2017 року та просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2О, та ОСОБА_3 шкоду у розмірі 1955 грн., яка складається з заборгованості за неповернутою позикою 1805 грн та 150 грн шкоди за викрадені каналізаційні труби.

В обгрунтування позову посилався на те, що протягом 2017 року ОСОБА_3 неодноразаоо позичала у нього грошові кошти , про що писала письмові розписки, але жодного разу не повертала, хоча обіцяла повернути наступного дня. Він вимушений був позичати їй кошти, оскільки при розгляді іншої цивільної справи ОСОБА_2О, не погоджується на добровільний розподіл земельної ділянки та вимагає від нього проведення судової землевпорядної експертизи, яка дуже дорого коштує. Тому для того, щоб довести нечесність своїх сусідів він вимушений був давати їм кошти у борг. Оскільки ОСОБА_2О, неналежним чином виховувала свою доньку ОСОБА_3 і не може її приборкати і зараз, вважає, що повинна нести з донькою, як одна група осіб, відповідальність за спільні незаконні дії. А каналізаційні труби у нього були викрадені ще в 2013 році приятелями ОСОБА_3, за що також вони повинні відкшодувати йому їх вартість.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. За поясненнями відповідачки ОСОБА_2 веде антисоціальний спосіб життя і на виклики до суд не реагує.

Відповідачка ОСОБА_2О, в судовому засіданні проти позову заперечувала з тих підстав, що не повинна нести відповідальність за повнолітню доньку та її приятелів, а факт крадіжки каналізаційних труб взагалі не мав місце.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( як спадкоємець після померлого 15 листопада 2017 року ОСОБА_4І.) є співвласниками на праві спільної сумісної власності земельної ділянки по вул.Потьомкінська, 210 в м.Миколаєві, загальною площею 210 кв.м. За вказаною адресою проживають позивач у квартирі № 2 та відповідачі у квартирі № 1.

Протягом періоду вересня- листопада 2017 року ОСОБА_3 позичала кошти у позивача у розмірі по 150- 200 грн з зобовязання повернути їх наступного дня, або через декілька днів, що підтверджується письмовими розписками, оригінали яких долучені до матеріалів цивільної справи, на загальну суму 1805 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою ст. 1049 ЦК УКраїни встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Надані позивачем розписки ОСОБА_3 містяь суми отриманих грошових коштів та містять зобов'язання про їх повернення та строк такого повернення, отже суд доходить висновку про укладення договору позики між ОСОБА_1Б, та відповідачкою ОСОБА_3

Проте жодних доказів наявності будь-яких договірних зобовязань між ним та відповідачкою ОСОБА_2О, позивачем не надано.Суд не може прийняти до уваги пояснення позивача щодо солідарного обов'язку відповідачів, оскільки діючим цивільним законодавством не передбачений солідарний обов'язок батьків повнолітніх осіб за позичковими зобовязаннями , і взагалі за неналежне виховання також не передбачений.

На підставі вищевикладеного, виходячи з положень ст.ст.526,527, 1046,1047,1049 ЦК України, позовні вимоги ОСОБА_1Б, про стягненя боргу за договром позики підлягають часткововму задоволенню , а саме про стягнення нга його користь повної суми боргу у розмірі 1805 грн з боржника за договором ОСОБА_3 У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 слід відмовити за їх безпідставністю.

Інші посилання позивача на поведінку собаки відповідачів , непогодження в добровільному порядку поділити спільний двір - не мають значення для вирішення цієї справи в межах позовних вимог.

Що стосується поззовних вимог про стягнення з відповідачів шкоди за викрадені каналізаційні труби у розмірі 150 грн , то у їх задоволенні слід відмовити за їх недоведеністю , оскільки позивачем взагалі не надано достеменних доказів, як факту завдння такої шкоди відповідачами, так і обгрунтування вартості цих труб.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_3В, слід стягнути на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 1805 грн заборгованості.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 640 грн. судового збору .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду .

Суддя Гуденко О.А.