Справа № 743/1586/17 Провадження № 22-ц/795/401/2018 Головуючий у I інстанції Жовток Є. А. Доповідач - Бечко Є. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретарі: Кривопиша Я.О., Герасименко Ю.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

Оскаржується рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області, суддя Жовток Є.А., ухвалене 17 січня 2018 року о 08 год. 11 хв., повний текст складено 19 січня 2018 року, смт. Ріпки.

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 40516 грн. 25 коп. за кредитним договором №б/н від 07 грудня 2012 року, яка складається за наступного: заборгованість за кредитом 2827 грн. 10 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 31983 грн. 61 коп.; заборгованість за пенею та комісією 3300 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1905 грн. 54 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07 грудня 2012 року між сторонами укладено договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою 27,60 % річних на суму залишку заборгованості. Відповідач зобовязання за умовами договору не виконує, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом при винесенні рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає, що суд безпідставно застосував строк позовної давності, адже термін дії кредитної карти Універсальна №470820 встановлено до 10/16 року, тобто до 30 жовтня 2016 року. Оскільки відповідача було ідентифіковано 07 грудня 2012 року, то при випуску картки 08 липня 2013 року підписання нової анкети не було потрібно. В подальшому картка неодноразово перевипускалася, а саме 02 вересня 2013 року, 24 лютого 2014 року та 17 березня 2014 року. Отримання вказаних карток підтверджується фотографування клієнта з картками. Оскільки після останнього перевипуску строк дії картки було встановлено до 03/16, а з позовом банку звернуся 08 листопада 2017 року, то строк позовної давності позивачем не пропущено.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу суду не надав, в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності. Суд зазначив, що випискою наданою позивачем підтверджується, що останній платіж відповідачем за договором позики було здійснено 26 вересня 2014 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до суду позовну заяву 13 листопада 2017 року, тому позивач пропустив трирічний строк позовної давності, який закінчувався 26 вересня 2017 року. При зверненні до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» не просило поновити строк позовної давності та не навело поважних причин його пропуску

Колегія суддів Апеляційного суду Чернігівської області не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 07 грудня 2012 року ОСОБА_2 заповнив в Банку анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В зазначеній анкеті-заяві відповідач вказав, що він згоден на те, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Однак, вбачається, що в даній анкеті не вказано виду тарифу обслуговування кредитної карти, на який погоджувався відповідач, розмір кредиту, який він погоджувався отримати в банку, не відмічено отримання памятки клієнта, яка містить в тому числі Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування (а.с.6).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, вбачається, що в наданій анкеті-заяві ОСОБА_2 відсутні істотні умови кредитного договору, які є обов'язковими відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України.

На підтвердження своїх позовних вимог Банком надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 07 грудня 2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2, станом на 06 листопада 2017 року. Однак з даного розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 фактично став користуватися кредитними коштами в лютому 2014 року (а.с.5).

На запит суду першої інстанції позивачем були надані виписки за період з 01 січня 1999 року по 09 січня 2018 року. З наданих виписок вбачається, що ОСОБА_2 є клієнтом Банку та має дві картки: 9992****3985221 та 5168****3195 (а.с.71-77). Однак, надані виписки також не підтверджують, що ОСОБА_2 має кредитну заборгованість перед Банком за умовами анкети-заяви від 07 грудня 2012 року, оскільки не містять будь-яких даних, що хоча б одна з зазначених карток була видана ОСОБА_2 на підставі анкети-заяви саме від 07 грудня 2012 року, на яких умовах та в якій сумі.

Більш того, надані позивачем ОСОБА_3 з Тарифів обслуговування кредитних карток (а.с.7), Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 (а.с.8-31) не підтверджують того факту, що саме дані Умови та Тарифи є складовою кредитного договору на які погодився ОСОБА_2

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представником Банку було надано довідку про те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 470820, відкрита 08 липня 2013 року, термін дії 10/16; 423716, відкрита 02 вересня 2013 року, термін дії 10/16; 033195, відкрита 24 лютого 2014 року, термін дії 07/16 та картка 392917, відкрита 17 березня 2014 року, термін дії 03/16.

Однак, вказана довідка не може бути належним доказом у справі, оскільки обставини справи мають бути підтверджені певними засобами доказування, вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту можуть бути підтверджені лише самим кредитним договором, підписаним сторонами та укладеним на підставі закону. З наданої довідки неможливо встановити яка саме з цих карток, була видана на підставі анкети-заяви, підписаної ОСОБА_2 07 грудня 2012 року.

Жодних інших доказів про отримання відповідачем у 2012 році будь-яких карток на підставі підписаної ним анкети-заяви від 07 грудня 2012 року та що останній розпоряджався відповідними коштами на умовах даного конкретного кредитного договору - позивачем не надано.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, при розгляді даної справи Апеляційним судом встановлено, що факт належного укладення між сторонами кредитного договору, в т.ч. на певних конкретних умовах, позивачем не доведено, тому мотиви суду про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з тих підстав, що пропущено строк позовної давності є помилковими. Слід відмовити у позові за недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зміни мотивувальної частини рішення в частині мотивів відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишення без зміни рішення суду першої інстанції в іншій частині.

Оскільки фактично у задоволенні позовної заяви та апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1п.4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: