Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/125/18 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 273/125/18 за позовом ОСОБА_1 до Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Бєлкиної Д.С. в м. Баранівка,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом в якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, яка постійно проживала разом із позивачем. За життя, ОСОБА_2 13.07.2009 склала заповіт на належну їй на праві власності земельну ділянку, яку заповіла своїй сусідці - позивачу ОСОБА_1 Спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0,50 га, розташована по АДРЕСА_1. Позивач зазначала, що після смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори про оформлення спадкового майна, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. А тому, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 16.11.2009 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3475 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 16.11.2009, що знаходяться по вул. Бадовській,13 у с.Зеремля, Баранівського району Житомирської області.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 19.02.2018 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального. Судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач заперечень проти позову не надав, а отже питання про визнання права власності на спадкове майно є безспірним, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що при житті ОСОБА_2 належали земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,3475 га, які розташовані у с.Зеремля по вул.Бадовського,13 Баранівського району Житомирської області, згідно державних актів серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3.

29 серпня 2013 року ОСОБА_2 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду допустимих та належних доказів, які б свідчили про відсутність у неї умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому вимоги, щодо визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованими.

З таким висновком суду апеляційний суд не погоджується виходячи з наступного.

Згідно пунктів 10 та 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншими правовстановлюючим документом.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою Баранівської державної нотаріальної контори від 28 січня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 Тобто, позивачка була позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

Отже, суд першої інстанції залишив поза увагою зазначену постанову Баранівської державної нотаріальної контори, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

За змістом ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

З матеріалів справи вбачається, що за життя, 13.07.2009 ОСОБА_2 склала заповіт, в якому заповіла позивачу земельну ділянку площею 0,50 га, яка розташована по вищевказаній адресі.

Відповідно до копії спадкової справи №22/2014, заведеної Баранівською державною нотаріальною конторою, спадщину прийняла ОСОБА_1

За правилами ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за двома державними актами на право на землю була власницею земельної ділянки загальною площею 0,5975 га, яка розміщена по АДРЕСА_1

Між тим, за заповітом ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,50 га. Тобто, на 0,0975 га менше, ніж належало їй на праві власності.

Відповідно до ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не входить до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2, вона була її сусідкою. Такі обставини в апеляційній інстанції підтвердила позивачка.

Враховуючи наведені обставини справи, зміст заповіту та те, що ОСОБА_1 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що до ОСОБА_1 переходить право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 лише на земельну ділянку площею 0,50 га. Тобто, земельна ділянка, яка зазначена у заповіті.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольни частково.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,50 га по вАДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 11 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді