АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/520/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Гриньової А.М.,

за участю: сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року (суддя - Бондарчук В.В.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_4 зазначав, що здійснюючи підприємницьку діяльність у 2012 році передав ОСОБА_4, який на той час також був приватним підприємцем, під реалізацію товар, а саме дорослий трикотаж і фартушки на суму 68 408 грн. та дитячий товар і фартушки на суму 98 131 грн. Відповідач повернув частину товару на суму 11 910 грн. та 24 520 грн., однак залишок боргу за даними договорами залишився несплаченим у загальній сумі 130 109 грн., що підтверджується власноруч написаними розписками відповідачем. 17 лютого 2014 року ОСОБА_4 надав розписку в якій зобов'язався повернути кошти в сумі 130 109 грн., що еквівалентно 14 456 дол.США., при цьому повернув лише 800 дол.США.

Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму заборгованості у розмірі 368 165 грн. 76 коп., що еквівалентно 13 656 дол.США.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договорами купівлі-продажу товару укладених у 2012 році в сумі 388 454 грн. 62 коп., що еквівалентно 13 656 доларів США за курсом НБУ станом на 12 січня 2018 року. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість в розмірі 122 909 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що вимога позивача, про розрахунок в іноземній валюті за зобов'язання яке виникло з договору купівлі-продажу та виражене в ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Бондарчук В.В. Категорія: 27

Доповідач: Янчук Т.О.

гривнях, є незаконною та такою що суперечить нормам чинного законодавства. Будь-яких доказів того, що товар був імпортований із-за кордону матеріали справи не містять.

Судом не враховано, що розписка від 17.02.2014 року писалася відповідачем під диктовку позивача, який перебував на той час під впливом тяжких життєвих обставин. Оскільки у січні 2014 року відповідачем було повернено позивачу 7200 грн., тому вважає, що його заборгованість перед позивачем за договорами купівлі-продажу складає 122 909 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони між собою визначили в зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановлених для відповідної валюти на день платежу.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року по справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу встановлено, що відповідно до розписки від 17 лютого 2014 року ОСОБА_4 зобов'язався повернути борг за товар взятий на реалізацію у сумі 130 109 грн., що еквівалентно 14 456 дол.США по курсу 9 грн. за 1 дол. Тобто сума боргу, яка визнавалася ОСОБА_4, така ж як і в розписках від 14 січня 2014 року (56 498 +73 611=130 109 грн.) за товар взятий на реалізацію, але при цьому зазначений і еквівалент боргу в долах США.

Між сторонами не припинилося зобов'язання, що виникло з договірних відносин про реалізацію товару, та не виникло зобов'язання, що виникає з договору позики.

Відповідно до ч.1 ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд установив, що умовами договору ОСОБА_4 зобов'язався повернути борг за товар взятий на реалізацію у сумі 130 109 грн., що еквівалентно 14 456 дол.США.

Ураховуючи умови договору та положення статті 533 ЦК України, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення суми боргу, відповідно до умов договору та положень цієї норми, визначену за курсом долара США станом на 12 січня 2018 року - на день ухвалення судового рішення.

Посилання ОСОБА_4 на те, що вимога про розрахунок за придбаний товар в іноземній валюті є безпідставною не спростовує зазначені висновки суду та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Не спростовує зазначених висновків суду і посилання апелянта на те, що розписка від 17.02.2014 року ним писалась під впливом тяжких життєвих обставин, оскільки належних та допустимих доказів, щодо зазначених обставин матеріали справи не містять.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 березня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук