АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м. Київ

Справа №761/28426/17-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

позивач Приватне акціонерне товариство «Київська пересувна

механізована колона-2»

відповідачі ОСОБА_3

ОСОБА_4,

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради,

Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна»

Справа №761/28426/17-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/2971/2018
Головуючий у суді першої інстанції:Малинников О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності в інтересах Приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» на ухвалу Шевченківського районного, постановленої 25 серпня 2017 року суддею Малинниковим О.Ф. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, час і дата складання повного тексту ухвали невідомі, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва і скасування державної реєстрації прав, -

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2017 року позивач ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва і скасування державної реєстрації прав.

22 серпня 2018 року ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, що будуть спрямовані на відчуження спірних нежитлових приміщень з №1 по №8 (групи приміщень № 62), офіс, загальною площею 119,60 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 (літера А)

Заяву обґрунтована тим, що 25 квітня 2002 року між ТОВ «Екобуд» і ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» була укладена угода № 2, за умовами якої забудовник зобов'язався за рахунок інвестора виконати дії, пов'язані із забезпеченням зведення житлового будинку з гаражами і офісними приміщеннями по АДРЕСА_1.

21 квітня 2005 року між ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» і ТОВ «Центробуд-трейд» було укладено Інвестиційний договір № 2, якій передбачав будівництво трьох нежитлових приміщень (офісів) в будинку по АДРЕСА_1

01 березня 2007 року між ТОВ «Центробуд-трейд», як продавцем, і АКБ «Київ», як покупцем, було укладено Договір № 1 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого банк набув майнові права на чотири нежитлових приміщення (офіси), які будуються в будинку за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1

07 серпня 2009 року між АКБ «Київ» і АТ «Київська пересувна механізована колона - 2» (правонаступником якого є ПрАТ «Київська пересувна механізована колона - 2») було укладено Договір міни, за умовами якого останній набув майнові права в тому числі і на нежитлове приміщення (офіс), під № 62 у будинку, що будується під номером АДРЕСА_1 загальною площею 156,60 кв.м.

Однак, в подальшому позивач дізнався, що 11 липня 2006 року між ТОВ «Екобуд», як замовником, і ОСОБА_3, як інвестором, був укладений інвестиційний контракт № 030231, за умовами якого ТОВ «Екобуд» своїми силами і засобами, за рахунок залучених від інвесторів коштів, зобов'язався збудувати і передати Інвестору нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 119,6 кв.м.

Наказом Головного управління комунальної власності м. Києва № 772-В від 16.08.2010 р. було оформлено право приватної власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна - зазначені нежитлові приміщення.

16 серпня 2010 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва на підставі наказу № 772-В від 16.08.2010 р. на ім'я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 на нежитлове приміщення з № Іпо № 8 (групи приміщень №62), офіс, загальною площею 119,60 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 (літера А).

31 серпня 2010 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зареєстровано право власності ОСОБА_3 на вказані приміщення за реєстраційним номером: 31367035, номер запису: 9575-П в книзі: 192п-230.

10 вересня 2010 року між ОСОБА_3, як продавцем, і ОСОБА_4, як покупцем, був укладений Договір купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень.

Однак, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 р., у справі за позовом ПАТ «Київська пересувна механізована колона-2» до ТОВ Екобуд», ОСОБА_3 і ОСОБА_4 третя особа - приватний нотаріус Топилко D.O., було визнано недійсним Інвестиційний контракт № 030231 (про інвестування з будівництво) від 11 липня 2006 року, укладений між ТОВ «Екобуд» і ОСОБА_3

В зв'язку із неправомірним оформленням ОСОБА_3 права власності на спірні приміщення і подальшого їх відчуження на користь ОСОБА_4, позивач на теперішній час позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності на ці приміщення як власник майнових прав.

В зв'язку з чим позивач у серпні 2017 року звернувся до суду із даним позовом і просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління комунальної власності м. Києва про оформлення право власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна, визнати недійсним свідоцтво про право власності, що видано ГУ комунальної власності м. Києва на ім'я ОСОБА_3, скасувати державну реєстрацію КП «Київське міське БТІ права власності ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_3 з метою унеможливлення реєстрації позивачем свого права на спірні приміщення та їх витребування в судовому порядку, невідкладно після оформлення на своє ім'я цих приміщень фіктивно відчужила їх на користь ОСОБА_4

Позивач вважає, що натеперішній час є реальна загроза того, що ОСОБА_4 з метою подальшого незаконного утримання спірних приміщень та перешкоджання позивачу зареєструвати за собою право власності на них в разі задоволення цього позову, також фіктивно відчужить їх на користь іншої особи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову, відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою представником ПрАТ «Київська пересувна механізована колона-2» - ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2017 року, постановити нову, якою заявою ПрАТ Київська пересувна механізована колона-2» про забезпечення позову задовольнити та заборонити ОСОБА_8 вчиняти будь-які дії, що будуть спрямовані на відчуження нежитлових приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень №62), офіс, загальною площею 119,60 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 (літера А).

Зокрема зазначає про те, що у разі подальшого відчуження відповідачем ОСОБА_4 спірних приміщень безумно унеможливить поновлення позивачем його порушених прав, однак суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини, внаслідок чого припустився помилкового висновку про відсутність реальних загроз про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову подано передчасно, із матеріалів наданих суду не встановлено реальної небезпеки, що не невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України,в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Апеляційний суд в складі колегії суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, (в редакції що діяла до 15 грудня 2017 року), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Частиною 2 вказаної статті визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Під іншими відомостями, потрібними для забезпечення позову слід розуміти, зокрема, докази належності майна, на яке позивач просить накласти арешт, відповідачу.

В даному випадку позивачем не було надано до суду доказів про намір відповідача ОСОБА_4 відчужити спірні приміщення. Крім того, доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, також надано не було.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги той факт, що у разі подальшого відчуження відповідачем ОСОБА_4 спірних приміщень безумно унеможливить поновлення позивачем його порушених прав, то в цій частині суд апеляційної інстанції в складі колегії вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дав оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності в інтересах Приватного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна