Справа №489/673/18 02.04.2018
Провадження №22-ц/784/583/18
Справа № 489/673/18 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/784/583/18
П О С Т А Н О В А

іменемУкраїни

02 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Галущенка О.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року, постановлену за позовною заявою ОСОБА_2 до Олександрівського відділення Знам'янського відділу поліції Головного управління поліції в Кіровоградській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органами досудового розслідування та прокуратури, -

у с т а н о в и л а :

09 лютого 2018 року ОСОБА_2 подав до Ленінського районного суду м. Миколаєва позовну заяву до Олександрівського відділення Знам'янського відділу поліції Головного управління поліції в Кіровоградській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органами досудового розслідування та прокуратури.

Позов обґрунтовував наступним.

Керуючи на законній правовій підставі автомобілем OPEL Vektra, державний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3, його було зупинено інспектором взводу №2 роти РПП ГУ НП в Кіровоградській області для перевірки документів.

Під час здійснення такої перевірки у інспектора виникла підозра у підробці документів на автомобіль та зміні ідентифікаційного позначення номеру кузову, у зв'язку з чим Олександрівським відділенням Знам'янського відділу поліції Головного управління поліції в Кіровоградській області до ЄДРДР внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

В ході слідства, ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2017 року було накладено арешт на автомобіль із забороною користуватися та розпоряджатися ним.

Його скарги до прокуратури на такі дії названих органів ситуацію не виправили.

Після проведення декількох експертиз, 30 червня 2017 року слідчим СВ Олександрівського ВП Знам'янського ВП ГУНП в Кіровоградській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, оскільки підробки чи зміни ідентифікаційних номерів виявлено не було.

Посилаючись на виписані обставини та протиправність дій посадових осіб управління поліції, просив Ленінський районний суд м. Миколаєва стягнути з відповідачів на свою користь за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень та 7 022 гривень 46 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, а всього 17 022 гривень 46 копійок.

Після перевірки зареєстрованого місця проживання позивача, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року, його позовну заяву було передано за підсудністю до Токмацького районного суду Запорізької області, оскільки зареєстрованим місцем його проживання є будинок АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 подав на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і, за правилами про підсудність справ за вибором позивача, повернути до Ленінського району суду м. Миколаєва, для вирішення питання про відкриття по ній провадження. Як на його думку, спір виник щодо відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органами досудового розслідування та прокуратури, а він, відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України, може пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Оскільки місцем його перебування, що підтверджується копією договору оренди житла, є квартира АДРЕСА_1, що за територіальною підсудністю належить до Ленінського району м. Миколаєва, то саме зазначений суд і повинен був розглядати справу.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін, оскільки суд постановив її у відповідності з нормами процесуального права.

Постановляючи ухвалу про передачу матеріалів цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до Токмацького районного суду Запорізької області, суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва виходив з того, що вона подана з порушенням порядку, встановленому ЦПК України, правил підсудності, а саме, вона підсудна районному суду Запорізької області, оскільки зареєстрованим місцем проживання позивача є будинок № АДРЕСА_2. Належних та допустимих доказів тому, що зареєстрованим місцем перебування позивача є Ленінський район м. Миколаєва у справі немає, а за такого справа не повинна розглядатися у названому суді 1 інстанції м. Миколаєва.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими висновками суду 1 інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Так, відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В силу ст. 23 ЦПК України всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди. Законодавчі акти, які по-іншому визначають суди першої інстанції щодо певних цивільних справ, відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема, главою 2 розділу III - територіальна юрисдикція (підсудність).

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцем знаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або до суду можуть пред'являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_2 пред'явив позов до Олександрівського відділення Знам'янського відділу поліції Головного управління поліції в Кіровоградській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, місце знаходження яких, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб є Кіровоградська область, обравши для його вирішення суд за місцем свого перебування, належним доказом чого, як на його думку, є договір оренди житла, вчинений у письмовій формі (а.с. - 32-33).

Однак з зазначеним погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно названої частини ст. 28 ЦПК України, України позови пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або до суду можуть пред'являтись не просто за місцем перебування фізичної особи, а за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача

На сьогодні механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», якою затверджено Правила реєстрації місця проживання (надалі Правила).

Згідно названих Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 12 Загальних положень цих Правил, особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування.

Як вбачається з копії паспорту позивача, місцем його реєстрації є буд. АДРЕСА_2 (а.с. 6-7). Належних та допустимих доказів про реєстрацію його місце перебування у м. Миколаєві у справі немає. Наявний у справі договір оренди - таким доказом не є. Не надано їх позивачем і до суду апеляційної інстанції, хоча то є його обов'язком, а тому саме названу адресу і слід, відповідно до ст. 29 ЦК України, вважати зареєстрованим місцем його проживання, за яким і слід визначати підсудність даної справи.

Оскільки зазначена адреса за своєю територіальністю відноситься до Токмацького районного суду Запорізької області, то, за дотримання позивачем порядку подання та оформлення позовної заяви за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, він повинен був подати позовну заяву саме до названого суду.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки районний суд вчинив правильну процесуальну дію, щодо передачі матеріалів цивільної справи за підсудністю саме до Токмацького районного суду Запорізької області, то виходячи з виписаних вище норм та обставин - підстав для повернення справи до Ленінського районного суду м. Миколаєва, а, відповідно, й для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про підсудність даної цивільної справи Ленінському районному суду м. Миколаєва, то воно ґрунтується на помилковому тлумаченні саме названою особою чинного процесуального законодавства, щодо правил підсудності цивільних справ.

Керуючись ст. ст. 367, ч. 1, 2 ст. 369, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: П.П.Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В.Серебрякова

_____________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 02 квітня 2018року