Справа №431/6155/17
Провадження №2/431/294/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

03 квітня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Ведибіда Ю.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та інфляційних втрат. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 02.04.2010р. рішенням Старобільського районного суду Луганської області з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.12.2017р. заборгованість по сплаті аліментів складає 30 001 гривня 20 копійок, заборгованість виникла з лютого 2010р. та до теперішнього часу та з індексом інфляції складає загальну суму 33 762 гривні 97 копійок. Виходячи з розрахунку вважала, що відповідач за час сплати аліментів з 2010р. по 2017р. має загальну заборгованість по її несплаті у загальній сумі 33 762,97грн. У звязку з чим просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 заборгованість по аліментам на виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в загальному розмірі 37 308 гривень 55 копійок.

У судовому засідання позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів згідно довідки наданої представником відповідача у сумі 25 000 гривень, та інфляційні втрати за період з 2010р. по 2018р. у сумі 2 000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила що відповідач хворіє і не працює і не має коштів для сплат.

Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до розрахунку Старобільського РВ ДВС ГТУЮ в Луганській області від 23.02.2018р. (а.с.33-34) на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист №2-246 Старобільського районного суду від 02.04.2010р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4ч. усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 30.12.1999р.н. Аліменти нараховуються з травня 2010р., станом на 01.12.2017р. загальна сума заборгованості по сплаті аліментів складає 25 000,70грн. У розрахунку відображено суми щомісячних нарахувань аліментів, суми щомісячних сплат аліментів, а сума заборгованості виведена накопичувальним підсумком за весь період розрахунку і у розрахунку не відображено помісячний залишок недоплачених сум аліментів.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Статтею 194 СК України встановлено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст.187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV, яка була чинною на час виникнення заборгованості, та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII, яка є чинною на час розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV, спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

У судовому засіданні з досліджених матеріалів справи (а.с.33-34) та пояснень позивачки було достовірно встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти, нараховані державним виконавцем на виконання рішення суду, і не оспорює розмір нарахувань, у звязку з чим суд вважає що заборгованість зі сплати аліментів має стягуватись державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до ст.194 СК України, у звязку з чим у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів слід відмовити, як у необґрунтованій.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами на підтвердження своєї уточненої позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 2 000 гривень за період з 2010р. по 2018р. позивачка у судовому засіданні зазначила розрахунок заборгованості по сплаті аліментів складений Старобільським РВ ДВС ГТУЮ в Луганській області від 23.02.2018р. (а.с.33-34) та довідку відділу статистики у Старобільському районі (а.с.9).

Приймаючи до уваги, що по розрахунку заборгованості по сплаті аліментів складеному Старобільським РВ ДВС ГТУЮ в Луганській області від 23.02.2018р. (а.с.33-34) неможливо провести розрахунок інфляційних втрат, оскільки згідно цього розрахунку (а.с.33-34) нарахування аліментів проводились щомісячно, а сплата нарахованих сум аліментів проводилась не щомісячно і у сумах які не відповідали розміру щомісячних нарахувань, і водночас у розрахунку не вказано щомісячний залишок недоплачених аліментів, а залишок недоплачених аліментів по рокам вказано накопичувальним підсумком на кінець кожного обрахованого періоду без розділення заборгованості по рокам, у звязку з чим з цього розрахунку неможливо вирахувати, на яку суму щомісячної чи щорічної заборгованості слід нараховувати інфляційні втрати та неможливо визначити початок періоду нарахування інфляційних втрат, та враховуючи, що позивачкою не надано самостійного розрахунку уточненої позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 2 000 гривень за період з 2010р. по 2018р., а оскільки відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, а позивачкою не заявлялись клопотання про витребування доказів, у звязку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат відмовити за недоведеністю.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати понесені позивачкою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.194 СК України, ст.ст.11-13, 81, 263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та інфляційних втрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Луганської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.В. Кудрявцев