АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
номер провадження в апеляційній інстанції № 22-ц/796/451/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегія суддів:

судді-доповідача: БіличІ.М.,

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю:

представників позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника відповідачів ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_6 - подану через представника ОСОБА_7 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Дарницького районного суду м.Києва Колесника О.М.

по цивільній справі № 753/15881/15 -ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, треті особи: Cлужба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Дельта Банк, ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк», Київська міська державна адміністрація, Державна іпотечна установа про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, виключення його зі складу спадкового майна.

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом зазначаючи, що після розірвання шлюбу 27.02.2007 з ОСОБА_11 вони продовжували проживати однією сім'єю, вели спільне господарство та були поєднанні спільним побутом. Відтак, просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_11 з 27.02.2007 до ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнати право власності за нею на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90, 20кв.м. Виключити Ѕ частину вказаної квартири із спадкового майна.

Наголошуючи на тому, що фактом підтвердження спільного проживання з ОСОБА_11 є народження ІНФОРМАЦІЯ_4 сина ОСОБА_12.

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із заявою про зміну предмету позову та виклала позовні вимоги у новій редакції.

Зокрема ОСОБА_2 просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_11 з 27.02.2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на Ѕ частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,20кв.м. ; на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 79,70кв.м. ; на Ѕ частину грошових коштів на картковому рахунку НОМЕР_3 по платіжній системі MasterCard, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», що становить 533 791,56 гривень ; Ѕ частину грошових коштів на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», що становить 250 000,00 гривень ; Ѕ частину грошових коштів на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», що становить 250 000,00 гривень; на Ѕ частину грошових коштів на банківському рахунку (вкладі) на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Дельта Банк», що становить 98 189,87 гривень; на Ѕ частину транспортного засобу (автомобіля) марки Jeep, модель Grand Cherokee, номер кузова НОМЕР_1, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 - із виключенням зазначених вище часток із спадкового майна ОСОБА_11

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_11 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 27.02.2007 по ІНФОРМАЦІЯ_5 роки.

Виключено Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 жилою площею 47,30 кв.м., загальною площею 90,20 кв.м. зі складу спадкового майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,20кв.м. жилою площею 47, 30кв.м., як обов'язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності чоловіку та дружині.

Виключено Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, жилою площею 37,80 кв.м., загальною площею 79,70 кв.м. зі складу спадкового майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнано за ОСОБА_2 право власності на цю Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, жилою площею 37,80 кв.м., загальною площею 79,70кв.м., як обов'язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності чоловіку та жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Виключено Ѕ частину транспортного засобу - автомобіля марки «JEEP», модель «GRAND CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, 2012 року випуску, чорного кольору зі складу спадкового майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля марки «JEEP», модель «GRAND CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, 2012 року випуску, чорного кольору, як обов'язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності чоловіку та жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Виключено Ѕ частину грошових коштів на картковому рахунку НОМЕР_3 по платіжній системі MasterCart, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», в розмірі 533 791,56 гривень зі складу спадкового майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнано за ОСОБА_2 право власності на цю Ѕ частину грошових коштів на картковому рахунку НОМЕР_3 по платіжній системі MasterCart, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», в розмірі 533 791,56 гривень як обов'язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності чоловіку та жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Виключено Ѕ частину грошових коштів на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», в розмірі 250 000 гривень зі складу спадкового майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнано за ОСОБА_2 право власності на цю Ѕ частину грошових коштів на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», в розмірі 250 000 гривень як обов'язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності чоловіку та жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Виключено Ѕ частину грошових коштів на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», в розмірі 250 000 гривень зі складу спадкового майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, визнано за ОСОБА_2 право власності на цю Ѕ частину грошових коштів на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Державний ощадний банк України», в розмірі 250 000 гривень як обов'язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності чоловіку та жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Виключено Ѕ частину грошових коштів на банківському рахунку (вкладі), відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Дельта Банк», в розмірі 98 189,87 гривень, виплату за яким має бути здійснено ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк», зі складу спадкового майна ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, визнано за ОСОБА_2 право власності на цю Ѕ частину грошових коштів на банківському рахунку (вкладі), відкритому на ім'я ОСОБА_11 у ПАТ «Дельта Банк», в розмірі 98 189, 87 гривень виплату за яким має бути здійснено ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк», як обов'язкову частку майна, яка належала на праві спільної сумісної власності чоловіку та жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.04.2017 року в порядку ст.228 ЦПК України, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням відповідачі в особі представника, звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій ставили питання про його скасування.

Вказували на допущені порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та ухваленні судового рішення. Акцентували, на тому, що вони не змогли скористатись своїм правом та взяти участь у судовому засіданні, а отже надати додаткові докази, які мають значення для вирішення спору. Наголошували, що судом взято до уваги переважно покази свідків, однак їх свідчень не достатньо для встановлення обставин справи. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність факту проживання однією сім'єю ОСОБА_11 з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу в період з 27.02.2007 по ІНФОРМАЦІЯ_5 років, оскільки у цей період ОСОБА_11 переважно проживав з батьками у Вишгородському районі. Крім того, під час розгляду справи суд першої інстанції не встановив обсяг спільно нажитого майна, не з'ясував час та джерела його придбання та не залучив до розгляду справи усіх осіб, на права та обов'язки який може вплинути розгляд вказаного спору, не з'ясував чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 -У111, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції закону № 2147 -У111 від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Представники позивача апеляційну скаргу не визнали, заперечували проти її задоволення.

Відповідачі та представник відповідачів у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Треті особи у судове засідання не з'явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції беручи до уваги положення ст. ст. 60, 63, 70, 74 СК України, задовольняючи вимоги позивача виходив з їх доведеності та обґрунтованості. Вказуючи, що незважаючи на розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_11, останні продовжували проживати однією сім'єю, постійно мешкали в одній квартирі, вели спільне господарство, були поєднанні спільним побутом, веденням домашнього господарства, вихованням спільних дітей. А, отже, мали взаємні права і обов'язки один до одного, вели спільне господарство, між ними дійсно існували усталені відносини, притаманні подружжю. На підтвердження відносин позивачем були надані суду фотокартки із зображенням позивача, її померлого чоловіка та дітей, зроблені в різні роки та з приводу різних подій. Відтак суд вважав, що позивач ретельно обізнана про життя померлого. А тому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Потому, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що 29 серпня 1998 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_11

Від шлюбу є діти: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3.

27.02.2007 року шлюб між ОСОБА_11 і ОСОБА_2 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_12. Батьками дитини вказані : батько - ОСОБА_11; мати - ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 помер.

Як було встановлено у судовому засіданні, після розірвання шлюбу ( 2007 рік) і до часу смерті ОСОБА_11 ( 2015 рік) ОСОБА_2 та її колишній чоловік не вирішували питання пов'язані з поділом майна подружжя, не ставили питання щодо визнання майна спільним сумісним майном подружжя, тощо.

Майно яке є предметом спору на час смерті ОСОБА_11 належало згідно наданих документів на праві власності тільки йому, і відтак після його смерті набуло статусу спадкового майна.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При вирішенні спорів про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з'ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

Згідно до матеріалів справи, 03.08.2015 року неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_14 звернулись через свого законного представника ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Никольської-Пукас А.В. з заявою про прийняття спадщини. Також ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в інтересах малолітнього ОСОБА_12

27.08.2015 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Никольської-Пукас А.В. з заявою про прийняття спадщини звернулися батьки померлого ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Отже, за матеріалами спадкової справи, спадкоємцями є: батьки - ОСОБА_8, ОСОБА_6, та неповнолітні діти - ОСОБА_2, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 інтереси останніх трьох представлені їх законним представником - ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, виключення його зі складу спадкового майна позивачка фактично ставила питання про зменшення розміру спадщини. Оскільки предметом позову є виключення Ѕ частини спадкового майна із спадкової маси. Що вказує на те, що рішення по справі може вплинути на права та обов'язки інших спадкоємців.

У той же час, позивач, як учасників справи визначила: позивач - ОСОБА_2; відповідачі - ОСОБА_8, ОСОБА_6.

Неповнолітні діти: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 або їх законні представники залучені до справи не були.

Незважаючи на те, що відповідно до ст. 29 ЦПК України 2004 року (в редакції, яка діяла на час вирішення спору) неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Законний представник неповнолітньої або малолітньої особи повинен діяти добросовісно і в інтересах дитини.

Відтак у даній справі не можна стверджувати, що мати дітей ( позивач ) не залучивши їх до участі в справі діє в їх інтересах як законний представник, так як заявлені нею позовні вимоги у разі їх задоволення судом, фактично призводить до зменшення частки спадкового майна дітей.

За матеріалами справи вбачається, що у січні 2016 року позивач звернулася до суду з заявою про залучення до участі у справі третіх осіб, яку обґрунтовувала тим, що вказане рішення може вплинути на їх права та обов'язки. Крім того, зазначала, що Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації уповноважена на контроль за дотриманням прав дітей у питаннях житлового забезпечення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року допущено Службу у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», Київську міську державну адміністрацію в якості третіх осіб у вказаній справі.

Однак, колегія суддів вважає, що залучення судом у якості третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, не свідчить про те, що інтереси неповнолітніх дітей ( як спадкоємців) належним чином були захищені при розгляді справи в суді.

З урахуванням того, що зазначена вище служба мала лише юридичний статус третьої особи в справі, крім того її участь у справі була обумовлена лише як юридичної особи уповноважена на контроль за дотриманням прав дітей у питаннях житлового забезпечення, а не за для представництва малолітніх дітей ( спадкоємців), як відповідачів по справі .

Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права.

Так, Положеннями ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 рік) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на час розгляду справи в суді суд першої інстанції належним чином не перевірив та не з'ясував, чипорушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину. А відтак не вирішено питання щодо залучення до розгляду справи неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_14 в порядку ст. 29 ЦПК України 2004 року та представника малолітнього ОСОБА_12.

Постановлене судове рішення, за яким Ѕ частина спадкового майна спадкодавця ОСОБА_11 була вилучена із спадкової маси у зв'язку з визнанням за позивачем права власності на цю частку, право на яку мали 5 спадкоємців, троє із яких не були залучені до участі в справі - порушує їх права, свободи та інтереси.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України - порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та ( або ) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 376 ЦПК України про відмову в позові.

Оскільки, статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи судом апеляційної інстанції. Які не містять у собі посилань на можливість залучення судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги осіб, які не були учасниками справи незважаючи на те, що суд прийняв рішення про їх права, свободи, інтереси та ( або ) обов'язки осіб - в якості відповідачів, третіх осіб, тощо.

Беручи до уваги те, що постановлене судове рішення скасовується лише з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційним судом не надається правова оцінка доказам та запереченням які надавалися сторонами на підтвердження чи спростування позову в ході розгляду справи.

Відтак з аналогічних підстав не може бути розглянуто і клопотання представника відповідачів у справі щодо належності та допустимості доказів у справі.

У той же час, колегія суддів вважає, що не підлягають до задоволення доводи апеляційної скарги в частині того, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, а саме: справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання ( у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим) якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою ( п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК ).

Матеріали справи свідчать, що відповідачі були повідомлені належним чином про розгляд справи 06.04.2017 року ( а.с. 194 т. 2 - представник відповідачів; а.с. 198 т.2 - ОСОБА_6; а.с. 199 т. 2 - ОСОБА_8.).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів", колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8, ОСОБА_6 - подану через представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року скасувати та постановити нове судове рішення за яким, ОСОБА_2 відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: