Провадження № 2/522/430/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, та про стягнення неустойки,

ВСТАНОВИВ:

До суду 02.02.2018 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, згідно якого позивача просила суд: збільшити розмір аліментів, які мають сплачуватися ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, що встановлені у рішенні Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-9212/08р. від 15.10.2008 р., з суми у розмірі 800,0 гри. щомісячно до суми у розмірі 1500 гри. щомісячно; стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 10 752,0 грн..

В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем з 29.08.2003 р. по 27.10.2008 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Протягом шлюбу у нас народилася спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження 1-ЖД № 196395, видане Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворівського районного управління юстиції м. Одеси 16.03.2004 р.). У подальшому, їх шлюб було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-9212/08р. від 15.10.2008 р. (набуло чинності 27.10.2008 р). Згідно рішення суду було постановлено стягнути з Відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 800,0 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2008 р. до повноліття дитини, тобто до 19.02.2022 р..

Посилалась на те, що протягом часу з моменту винесенні рішення суду про стягнення аліментів у неї виникли значні зміни у матеріальному та сімейному стані, а саме: відбулись зміни у її матеріальному стані: у 2008 р. її щоквартальний дохід становив 5 568,9 грн. (заробітна плата у державній екологічній інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря), а з вересня 2017 р. її щоквартальний дохід становить лише 446,43 грн. (заробітна плата у Нижньо-дністровському національному природному парку). У період з 2008 р. по 2017 р. індекс споживчих цін тільки за даними Держкомстату зріс з 122,3 % до 372,5 % (!!). У декілька разів зросли ціни на найважливіші продукти та послуги: продукти харчування; комунальні платежі; ліки тощо. Відбулись зміни у сімейному стані позивачки: у 2016 р. у неї народилась ще одна дитина ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2), тобто у неї збільшилося моральне та матеріальне навантаження щодо догляду за двома дітьми (віком 13 років - ОСОБА_3 та 1 рік - ОСОБА_4А.) У шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах з будь-яким чоловіком позивачка не перебуває. Обидві дитини проживають з позивачкою. Посилалась на те, що з 01.01.2018 р. щомісячний прожитковий мінімум для дитини віком від 6-ти до 18-ти років складає 1 860,0 грн., тобто мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 930,0 грн.. Отже, за викладених обставин вважає, що існують підстави для збільшення розміру аліментів.

Одночасно просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки у сумі 10 752, 0 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочив оплату аліментних зобовязань так як сплачував їх несвоєчасно.

Ухвалою суду від 12.02.2018 року провадження у справі було відкрито та розгляд справи було призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на «19» березня 2018 року.

Від відповідача 13.03.2018 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву ОСОБА_1, згідно якого позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо збільшення розміру аліментів, присуджених за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2008 року по справі №2-9123/08 з суми 800 грн. до суми 930 грн. щомісячно до повноліття ОСОБА_3, тобто до 19.02.2022 року. В іншій частині позову просив відмовити. Посилався на те, що в останній час він працює водієм у ТОВ «Білайн Груп» та його середня заробітна плата складає лише 1250 грн., інших джерел доходу він не має. У нього немає будь-якого рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та заощаджень. Вказував, що у нього є власна сімя: проживає разом з дружиною у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, їх комунальні платежі щомісячно складають більше 1000 гривень, з причини скрутного матеріального становища його сімї, утворилась заборгованість за сплату комунальних платежів на суму біля 7000 гривень (копії підтверджуючих документів надаю). Також, він з народження страждає на хронічне важке захворювання нирок (копії медичних документів надаю), через що йому необхідно постійно проходити курс лікування, у звязку з чим несе значні грошові витрати. Посилався на те, що і в подальшому бажає та буде допомагати своїй доньці, але виходячи зі своїх можливостей, а тому просив суд при визначенні розміру аліментів врахувати зазначені вище обставини. Вказував, що народження позивачкою другої дитини від іншого чоловіка не може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів. Вважає, що позивачка законним чином не довела та не надала належних доказів фактичного утримання свого сина, ІНФОРМАЦІЯ_3, у якого є свій батько, та обовязок останнього щодо утримання сина, а також позивачки, оскільки дитині не виповнилось 3-х років. Посилався на те, що позивачка не бажає збільшити своє матеріальне становище за рахунок здачі в оренду належної їм з позивачем у рівних частках АДРЕСА_2, хоча він неодноразово звертався до неї з відповідною пропозицією.

Крім того, зазначив, що позивачка має постійне місце роботи та стабільний дохід. про що не зазначила у своєму позові. Не визнав вимоги у частині стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів, вважає, що такі позовні вимоги не відповідають дійсності, не мають ніякого правового підґрунтя, оскільки у 2017 році він щомісяця сплачував аліменти та заборгованості не має.

У судове засідання зявилась позивачка та позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, заявлених у позові. Зазначила, що на теперішній час вона не працює та знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_4 (10.10.2016 р. н.).

Представник відповідача ОСОБА_5 (по довіреності від 05.03.2018 року) у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише частково та вказав, що згодні на збільшення та виплату аліментів у розмірі 930 грн., в іншій частині позову просив відмовити. Підтвердив всі обставини викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, надавши для огляду оригінали квитанцій про сплату аліментів у 2017 році.

У період з 22.03.2018 року по 29.03.2018 року суддя перебувала у щорічній основній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем з 29.08.2003 р. по 27.10.2008 р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного шлюбу у нас народилася спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження 1-ЖД № 196395, видане Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворівського районного управління юстиції м. Одеси 16.03.2004 р.).

У подальшому, їх шлюб було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-9212/08р. від 15.10.2008 р. (набуло чинності 27.10.2008 р).

Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2008 року по справі №2-9123/08 суду з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 800,0 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2008 р. до повноліття дитини, тобто до 19.02.2022 р..

Позивачка посилається на те, що на даний час розмір визначених судом аліментів, не відповідає прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку станом на 2017 рік, дитина постійно проживає разом з позивачкою та потребує додаткових витрат, відповідач не надає матеріальну допомогу у повному обсязі, тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Так, згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції чинній на час винесення рішення) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 (набрав законної сили 08.07.2017) внесено зміни зокрема до ч. 2 ст. 182 СК України, яку викладено в новій редакції, а саме розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це є вартісна величина набору продуктів харчування та мінімального набору непродовольчих товарів, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я та мінімальна вартість послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; де 50 % із вказаної суми з 01 грудня 2017 року становить 930, 00 грн. на місяць, мінімальна сума аліментів не може бути меншою від вказаної.

Суд вбачає, що за третій квартал 2017 року позивачкою було отримано дохід у розмірі 446,43 грн. (згідно довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 13.12.2017 року.

Судом встановлено, що у позивачки 10.10.2016 року народилась друга дитина ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №194870 від 17.10.2016 року) та на теперішній час вона знаходиться у декретній відпустці.

Згідно консультативного висновку кафедри травматології та ортопедії ОНМедУ, донька позивачки у звязку з правостороннім сколіозом грудного та поперекового відділів хребта потребує відповідних процедур (масаж, плавання, носіння поперекового корсету, магнітотерапії), на що необхідні відповідні кошти.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 має право на збільшення аліментів.

Суд приймає до уваги той факт, що відповідач має іншу сімю, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №249367 від 30.01.2016 року, що останній працює водієм-експедітором у ТОВ «Білайн Груп» та його середня заробітна плата за 2017 рік складає 1256 грн., з 2018 року 1417 грн.. (про що свідчать довідки про доходи, надані відповідачем до відзиву); що відповідач проживає разом з дружиною у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи, що відповідач страждає на хронічне захворювання нирок, через що йому необхідно постійно проходити курс лікування та у звязку з чим несе постійні витрати, належними та допустимими доказами не доведені.

Доводи про наявність заборгованості у відповідача за житлово-комунальні послуги суд не бере до уваги, оскільки, враховуючи предмет позову, це немає суттєвого значення. Крім того, позивачка також повинна сплачувати за такі послуги.

Між тим, посилання на збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», не є правовою підставою для збільшення визначених судом розміру аліментів, а є підставою для їх індексації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

З урахуванням викладеного, з огляду на часткове визнання відповідачем позовних вимог та його згоду на сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 930 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 про збільшення розміру аліментів на дитину підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе їх збільшити до суми 1000 гривень, вказаний розмір стягуваних аліментів з відповідача буде розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини.

У частині вимог ОСОБА_7 щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 10 752,0 грн. суд враховує наступне.

Також, згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 1 липня, 25 листопада та 16 грудня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка надала до суду розрахунок державного виконавця Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області по сплаті аліментів від 28.07.2017 року, згідно якого заборгованість по сплаті аліментів станом на 28.07.2017 року складає 30 615, 83 грн..

Також, надано розрахунок державного виконавця від 31.10.2017 року, згідно якого розрахунок по сплаті аліментів від 28.07.2017 року, складений державним виконавцем Січко О.О. визнано таким, який складений з помилками та загалом не відповідає вимогам чинного законодавства, що підлягає скасуванню. Заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-9123/08, виданого 12.01.2016 року Приморським районним судом м. Одеси, станом на 31.10.2017 року була визначена у розмірі 30 951, 31 грн..

Згідно розрахунку головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 06.03.2018 року борг по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-9123/08 станом на 01.03.2018 року становить 34 151, 31 грн..

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим на спростування тверджень позивачки щодо існування у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за 2017 рік, відповідач надав до суду квитанції, які підтверджують факт сплати ним щомісячно аліментів на утримання дитини у розмірі 800 грн.. Отже, у відповідача відсутня заборгованість за аліментам за 2017 рік, а отже і підстав для нарахування пені за цей період не має.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів у 2017 році.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі становить 704, 80 грн., який слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 206, 241, ч. 2 ст. 247, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України; ст..ст.. 84,141, 155, 180 182,184, 190, 191,192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, та про стягнення неустойки задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_7), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, за рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 15.10.2008 року по цивільній справі № 2-9123/08 на утримання невонолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, з 800 (вісімсот) грн. на 1000 (одна тисяча) грн., починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до 19.02.2022 року, щомісячно.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривня 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 30.03.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.