РІШЕННЯ

іменем України

"30" березня 2018 р. 145/94/18 2/145/275/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів не неповнолітню дитину,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем у даній справі.

08 листопада 2012 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між нею та відповідачем розірвано.

У даному шлюбі у них народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З ОСОБА_2 стягуються аліменти за рішенням Тиврівського районного суду від 03.06.2011 року, на її користь на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 30% усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Син проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Вона працює продавцем та отримує мінімальну заробітну плату за рахунок якої проживає разом з сином. Її доходу не достатньо, щоб забезпечити в повній мірі матеріальні потреби Данііла. Самостійно забезпечувати потреби дитини на даний час їй дуже важко. Син росте, його потреби збільшуються, дорожчають продукти харчування та речі першої необхідності, тому аліментів які сплачує відповідач недостатньо для належного забезпечення проживання та розвитку дитини.

Крім того син хворіє, проходить курси відновного лікування впродовж останніх трьох років, потребує постійного лікування та занять з дефектологом, у зв'язку з чим потребує постійних додаткових фінансових витрат.

Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, нерегулярний мінливий дохід, то згідно ст. 184 СК України, відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходу згідно рішення Тиврівського районного суду від 03.06.2011 року на тверду грошову суму та стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 2000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць просить допустити до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, однак не заперечує в зміні розміру аліментів в межах визнання позову відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав суду відзив, в якому просить позов задоволити частково, стягувати з нього аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3. Подав суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

22.08.2008 року у сторін по справі народився син ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 2).

Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач № 217 від 22.01.2018 року.

Рішенням Тиврівського районного суду від 03.06.2011 р. ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, 22.08.2008р.н. в розмірі 30% усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2011р. до повноліття дитини (а.с. 3).

Із збільшенням віку дитини, необхідністю забезпечення її навчання в школі, відповідно зросли витрати на її утримання.

Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування.

Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років складає 1860 грн грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму.

Відповідач молодого віку, працездатний, а тому взмозі надавати належну матеріальну допомогу на утримання сина.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» ст.ст. 141, 180, 183, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

вирішив:

Позов задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.06.2011 року, і стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн., щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили до його повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.06.2011 року по справі № 2-473/11 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, 22.08.2008р.н. в розмірі 30% усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2011р. до повноліття дитини повернути в Тиврівський районний суд для приєднання до справи після завершення його виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 02.04.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Мазурчак А. Г.