АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 березня 2018 року

м. Харків

справа № 639/3433/17

провадження № 22-ц/790/1162/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

третя особа - Харківська міська рада

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року, головуючого першої інстанції судді Гаврилюк С.М. по справі № 639/3433/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Харківська міська рада про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення ідеальної частки у праві спільної сумісної власності та визначення права власності на 1/3 частину земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 після уточнення якого просив визначити, що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1 розташованої в АДРЕСА_1.

В обґрунтування зазначав, що він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину померлого 21.06.2012 року ОСОБА_5, яка складається з 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 і частини земельної ділянки, площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1, розташованої за цією ж адресою. Інші спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_5, а саме - дружина спадкодавця - ОСОБА_6 та донька спадкодавця ОСОБА_10 від прийняття спадщини відмовились.

Вказане спадкове майно належало спадкодавцеві на підставі Дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 31.05.1957 року ХДНК N2 9 за реєстровим № 2-3532, виданого 10.11.1995 року ХДНК № 5 за реєстровим № 6-3151 і зареєстрованого 20.11.1995 року в КП «ХМБТІ» під N 29085.

З довідок КП «ХМБТІ» за N 1100501 від 07.05.2013 року, N 1008705 від 19.05.2017 року та технічного паспорту, виготовленого 06.04.2017 року, вбачається, що це домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 707 кв. м., складається з житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», 1960 року забудови, загальною площею 136,2 кв. м., житловою - 81,4 кв. м., та житлового будинку з прибудовами літ. «Б-1», 1960 року забудови, загальною площею 50,9 кв. м., житловою - 32,5 кв. м., а також надвірних будівель: гаражу з оглядовою ямою літ. «В» та гаражу літ. «Л», сараїв літ. «Г» і «Д», льохів літ. «Е», «Ж», «З», вбиралень літ «И», «К», навісів літ. «М», «Н», «О», огорожі N 1-4, зливних ям N 5, 6 та вимощення.

У житловому будинку з прибудовами літ. «А-1» дві квартири, загальною площею 67,4 кв. м. та 68,8 кв. м., а житловою - 42,0 кв. м. та 39,4 кв. м. кожна. У житловому будинку з прибудовами літ. «Б-1» - одна квартира, загальною площею 50,9 кв. м., житловою - 32,5 кв.

Інша частина домоволодіння належала рідній сестрі померлого - ОСОБА_7

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1, розташована в АДРЕСА_1, яка була надана їм управлянням Держкомзему в м. Харкові для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_5 та серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_7 від 21.05.2010 року згідно Рішення 31-ї сесії 5-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2009 року за реєстровим № 27/09.Обидва акти зареєстровані в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі ХМР Харківської області за № 35 на ім'я ОСОБА_5 та за № 36 на ім'я ОСОБА_7

24.05.2013 року в ХДНК № 5 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 5-291.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8, донькою та єдиним спадкоємцем яких є відповідач ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, звернувшись у встановлений законом строк із заявою про її прийняття до ХДНК № 1.

24.05.2017 року постановою державного нотаріуса ХДНК N 5 Одринською О.В. на підставі ст. 1298 ЦК України, ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п. п. 4.9, 4.15 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий спадкодавцю 21.05.2010 року управлінням Держкомзему в м. Харкові та додаток до нього (список співвласників земельної ділянки) підтверджує спільну сумісну власність спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_7, при цьому їхні частки не визначені.

Після побудови і узаконення житлового будинку літ. «Б-1» батько позивача ОСОБА_5 користувався значно більшою частиною подвір'я, яка складала, як стверджує позивач, 2/3 частини від усієї земельної ділянки. Сторони по справі цього порядку користування ділянкою не змінили і продовжують користуватися нею таким же чином. У зв'язку з чим позивач просив суд визначити, що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності складає 2/3 частини та визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини вказаної земельної ділянки після його померлого батька ОСОБА_5

19 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулась з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 в якій, посилаючись на аналогічні підстави, просила: визначити що ідеальна частка земельної ділянки ОСОБА_7 у праві спільної сумісної власності складає 1/3 частину та визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини земельної ділянки, площею площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1 розташованої в АДРЕСА_1, після її померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_7; визначити що ідеальна частка ОСОБА_5 складає 2/3 частини ділянки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Посилається на ч. 1 ст. 61 ЦПК України (у редакції, що була чинною на час подання апеляційної скарги), відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вважає, що ідеальна частка ОСОБА_3 становить 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1 розташованої в АДРЕСА_1; ідеальна частка ОСОБА_2 є 2/3 вказаної земельної ділянки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 належало на праві власності домоволодіння по 1/2 частині кожному, що розташоване в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача за первісним позовом - ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_8

ОСОБА_2 24.05.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину - 1/2 частину вказаного нерухомого майна, яке складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 136,2 кв. м, житлового будинку літ. Б-1, загальною площею 50,9 кв.м та надвірних будівель: сараї літ. Г, літ. Д, гараж з оглядовою ямою літ. В, гараж літ. Л, льохи літ.Е, літ. Ж, літ. З, вбиральні, літ.И, літ.К, навіси літ.М, літ.Н, огорожа № 1-4, асфальтове вимощення (а.с. 20).

13.07.2017 року ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину - 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.55- 56).

Отже, позивачу за первісним позовом та позивачу за зустрічною позовною заявою належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному житловий будинок літ. А-1 загальною площею 136,2 кв. м, житловий будинок літ. Б-1, загальною площею 50,9 кв.м та надвірні будівлі, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21, 57).

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцям сторін по даній справі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві загальної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1, розташована в АДРЕСА_1, яка була надана їм управлянням Держкомзему в м. Харкові для обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель, споруд на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_5 та серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_7 від 21.05.2010 року згідно Рішення 31-ї сесії 5-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2009 року за реєстровим № 27/09.Обидва акти зареєстровані в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі ХМР Харківської області за № 35 на ім'я ОСОБА_5 та за № 36 на ім'я ОСОБА_7

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

У разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності.

Згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Оскільки частка померлих спадкодавців у праві власності на житловий будинок складала по 1/2 частині, судова колегія відповідно до положення ст. 120 ЗК України встановила, що на момент смерті останніх їх частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку, була пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок та складала 1/2 частини.

З огляду на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 право власності по 1/2 частин земельної ділянки площею 0,0711 га, кадастровий НОМЕР_1, розташованої за адресою АДРЕСА_1 за кожним.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.03.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна