АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 675/416/17
Провадження № 22-ц/792/241/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретаря: Кошельника В.М.,

учасники справи: ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2017 року (суддя - Трасковський С.Л.) за позовом ОСОБА_4 до Державної установи «Замкова виправна колонія «№58» про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року ОСОБА_4 звертаючись до суду з зазначеним позовом вказував, що відбував покарання у Замковій виправній колонії №58. 01 березня 2017 року на його ім'я надійшла поштова бандероль, в якій знаходився тютюн вагою 230 грам, однак, працівниками Замкової ВК №58 даний тютюн було вилучено, про що складено акт №2 від 01.03.2017 року. Вважає такі дії посадових осіб відповідача неправомірними, оскільки тютюн, який знаходився в поштовій бандеролі був фабричного виробництва.

Зазначає, що неправомірними діями осіб колонії йому було завдано майнову шкоду, окрім того йому були спричинені моральні страждання, які проявились у переживаннях, викликаних відсутністю тютюнових виробів та коштів для їх придбання.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 виправної колонії №58 матеріальну шкоду в розмірі 200 грн. та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 14 листопада 2017 року клопотання задоволено, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200 грн., за клопотанням позивача, залишено без розгляду.

Рішенням Ізяславського районного суду від 14 листопада 2017 року в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на те, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що згідно всіх діючих нормативних документів дозволено отримувати та користуватися тютюном фабричного виробництва, а йому було ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Трасковський С.Л. Категорія: 30

Доповідач: Янчук Т.О.

направлено саме такий тютюн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник Державної установи «Замкова виправна колонія №58» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав:

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження по яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим, справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що 01.03.2017 року ОСОБА_4 відбував покарання у Замковій виправній колонії у Хмельницькій області №58 (в даний час Державна установа «Замкова виправна колонія (№58)») .

01.03.2017 року, під час перегляду та видачі рекомендованої бандеролі (кореспонденції), що надійшла з АДРЕСА_1 від ОСОБА_8 на ім'я засудженого ОСОБА_4, який перебував у ПКТ, було виявлено та вилучено пакет тютюну в целофановому кульку вагою 230 грам.

За даним фактом комісією у складі оперуповноваженого оперативного відділу Замкової виправної колонії (№58) капітана внутрішньої служби ОСОБА_9, оперуповноваженого оперативного відділу Замкової виправної колонії (№58) капітана внутрішньої служби ОСОБА_10 та фахівця оперативного відділу Замкової виправної колонії (№58) ОСОБА_11, складено акт про вилучення речей №2 від 01.03.2017 року, з яким позивач був ознайомлений та зробив власноручний запис, що з ним не погоджується, оскаржить у суді.

Відповідно до рапорту фахівця оперативного відділу державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» ОСОБА_12 01.03.2017 року, під час перегляду та видачі рекомендованої бандеролі (кореспонденції), що надійшла на адресу засудженого ОСОБА_4 з АДРЕСА_1 від ОСОБА_8 (рек. банд. №02580906), було виявлено та вилучено з конверта з канцелярськими товарами один целофановий пакет з речовиною коричневого кольору (тютюн) без заводської упаковки в подрібненому стані. Вага пакета складає 230 (двісті тридцять) грам. У рапорті ОСОБА_11 просив начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» дозволу на передачу вилученого пакета з тютюном до особистих речей засудженого ОСОБА_4, які знаходяться у речовій коморі складу ВІГЗ.

02.03.2017 року вказаний тютюн (нефасований в кульку) вагою 230 грам був переданий по накладній №17-094 від 02.03.2017 року та поміщений на склад установи до особистих речей ОСОБА_4 для зберігання.

В подальшому, 22.05.2017 року ОСОБА_4 було видано зі складу з його особистих речей крім іншого і тютюн в кількості 230 грам, про що він розписався у накладній №17-094. А вже 23.05.2017 року вказаний тютюн в кількості 200 грам був вилучений у позивача та повернутий на склад установи виконання покарань для зберігання в особистих речах позивача.

Факт видачі 22.05.2017 року ОСОБА_4 тютюну і подальше його вилучення в позивача 23.05.2017 року підтверджується і копією наказу №14/ОС/СТ-17 від 24.05.2017 року, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності працівників ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», відповідальних за видачу ОСОБА_4 тютюну, поміщеного для зберігання на склад установи.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 зазначав, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо вилучення із поштової бандеролі тютюну вагою 230 грам йому спричинено моральну шкоду.

У відповідності до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Разом з тим, згідно зі ст.3 Кримінально-виконавчого кодексу України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання (ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

Частиною 3 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що засуджені зобов'язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5 (далі по тексту - Правила).

Ці Правила обов'язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (п. 1 Правил).

Згідно пункту 1 розділу ІІІ вказаних Правил засуджені мають право здійснювати листування у порядку, встановленому пунктом 1 розділу ХІІ цих Правил, одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі в порядку, установленому пунктами 1-3 розділу Х, пунктом 2 розділу ХІІ цих Правил.

Пункт 3 розділу ІІІ зазначених Правил засудженим забороняє придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 6); мати при собі предмети і речі в асортименті і кількості, що виходять за межі, встановлені переліком; курити у дисциплінарних ізоляторах, карцерах, приміщеннях камерного типу (одиночних камерах) та виховних колоніях, а також у не відведених для цього місцях; надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому статтею 113 Кримінально-виконавчого кодексу України.

При цьому, ч.3 ст.113 Кримінально-виконавчого кодексу України визначає, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду.

Додаток 2 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 1 розділу ІІ) містить перелік продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі, до якого входять продукти харчування фабричного (заводського) виготовлення, не в скляній або металевій тарі, з діючим терміном реалізації, які не потребують додаткового приготування шляхом термічної обробки та можуть зберігатися при кімнатній температурі, свіжі фрукти та овочі (огірки, помідори, цибуля, часник, перець, капуста, морква та зелень), а також чай та тютюнові вироби фабричного розфасування.

Крім того, згідно положень пункту 1 розділу ХІ Правил предмети, вироби та речі, що не передбачені переліком або кількість яких перевищує встановлені переліком норми, які були виявлені в посилках або по прибутті засудженого до установи виконання покарань, вилучаються, про що складається акт про вилучення продуктів харчування, предметів, виробів і речей, що не передбачені переліком продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі (понад встановлену переліком норму) (додаток 12), та передаються на склад установи. При цьому засудженому видається другий примірник акта з відміткою про передачу речей на склад. Вилучені предмети, вироби та речі, що не передбачені переліком, повертаються засудженому після відбуття ним строку покарання або його родичам за письмовою заявою засудженого.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.05.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року про визнання незаконними та неправомірними дій службових осіб адміністрації Державної установи «Замкова виправна колонія №58» щодо вилучення з поштової бандеролі тютюну 230 грам відмовлено. При цьому судом встановлено відсутність у діях посадових осіб відповідача порушень чинного законодавства щодо вилучення з бандеролі тютюну вагою 230 грам.

Будь-яких інших доказів в підтвердження позовних вимог позивача та спростування доказів, наданих відповідачами, судом не здобуто.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування моральної шкоди за їх недоведеністю, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині постанови, а тому доводи апелянта слід відхилити.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук