Ухвала

30 березня 2018 року

м. Київ

справа № 159/2298/16-ц

провадження № 61-5664ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 грудня

2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Поворської туберкульозної лікарні обласного територіального медичного протитуберкульозного об'єднання Волинської облдержадміністрації про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною та зобов'язання укласти трудовий договір,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року в указаній справі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.

У тексті касаційної скарги, ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки подана раніше касаційна скарга Верховним Судом визнана неподаною та повернута, що підтверджується копією ухвали суду від 1 лютого 2018 року. Після усунення обставин, що стали підставою для повернення його касаційної скарги, заявник звертається повторно.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007,

ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Розмір ставки судового збору за подання до суду касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви окремо за кожну вимогу немайнового характеру (визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною, зобов'язання укласти трудовий договір) - 2 204,80 грн, із яких сплачено 1 103 грн.

Таким чином заявнику необхідно доплатити 1 101,80 грн.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Волинської області від 6 грудня

2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 6 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 20 квітня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька