Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 638/8307/16-ц

провадження № 61-1652св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Сбербанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

треті особи: приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод», приватне акціонерне товариство «Коксотрейд»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк», в особі представника - Гей ВасиляГеоргійовича, на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року в складі суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк»), яке є правонаступником ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», звернулося до суду із позовом, яким з урахуванням уточнень просило суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитними договорами: № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, № 29-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, № 30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 та № 31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 на загальну суму 30 300 000 доларів США.

Позов обґрунтовано наступними обставинами.

04 вересня 2012 року між AT «Сбербанк Росії» та приватним акціонерним товариством «Харківський коксовий завод» (далі - ПАТ «ХКЗ») було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО з наступними змінами та доповненнями (далі - кредитний договір № 1), за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 10 873 999 доларів США 99 центів. ПАТ «ХКЗ» зобов'язалось своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови кредитного договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором та/або додатковими угодами до нього. Позичальник порушує виконання умов кредитного договору: не сплачує нараховані проценти, та не повертає кредит, що підтверджується розрахунком, згідно якого станом на 13 квітня 2016 року за кредитним договором № 1 існує загальна заборгованість ПАТ «ХКЗ» в сумі 13 025 007 доларів США 21 цент та 98 409 260 грн 25 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 10 873 999 доларів США 99 центів (з них прострочена - 10 873 999 доларів США 99 центів); процентів за користування кредитом - 2 151 007 доларів США 22 центи (з них прострочених - 2 113 328, доларів США 81 цент); пені за прострочення кредиту - 82 422 399 грн 05 коп.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 15 986 861 грн 20 коп. У зв'язку з невиконанням ПАТ «ХКЗ» своїх зобов'язань за кредитним договором № 1 06 листопада 2015 року позивач надіслав на адресу ПАТ «ХКЗ» повідомлення-вимогу №10295/4/28-2 від 05 листопада 2015 року про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором протягом 10 календарних днів з моменту відправлення повідомлення.

Крім того, 04 вересня 2012 року між AT «Сбербанк Росії» та товариством з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» (далі - ТОВ «Коксотрейд») було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 29-В/12/66/ЮО з наступними змінами та доповненнями (далі - кредитний договір № 2), за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 400 000 доларів США. ТОВ «Коксотрейд» зобов'язалось своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови кредитного договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором та/або додатковими угодами до нього. Позичальник за указаним кредитним договором порушує виконання умов кредитного договору: не сплачує нараховані проценти, та не повертає кредит, що підтверджується розрахунком, відповідно до якого станом на 13 квітня 2016 року за кредитним договором № 2 існує загальна заборгованість ТОВ «Коксотрейд» в сумі 443 441 доларів CШA 49 центів та 2 946 228 грн 59 коп., яка складається з: заборгованості за кредитною лінією - 400 000 доларів США (з них прострочених - 400 000 доларів США); процентів за користування кредитною лінією - 43 441 доларів США 49 центів (з них прострочених - 42 055 доларів США 49 центів); пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією - 2 653 043 грн 77 коп.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 293 184 грн 82 коп. У зв'язку з невиконанням позичальником ТОВ «Коксотрейд» своїх зобов'язань за кредитним договором № 2, позивач надіслав на адресу ТОВ «Коксотрейд» повідомлення-вимогу №10326/4/28-2 від 06 листопада 2015 року про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором протягом 10 календарних днів з моменту відправлення повідомлення.

Крім того, 04 вересня 2012 року між AT «Сбербанк Росії» та приватним акціонерним товариством «Термолайф» (далі - «Термолайф») було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО з наступними змінами та доповненнями (далі - кредитний договір № 3), за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 30 980 000 доларів США. ПАТ «Термолайф» зобов'язалось своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови кредитного договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором та/або додатковими угодами до нього. Указаний позичальник порушує виконання умов кредитного договору: не сплачує нараховані проценти, та не повертає кредит, що підтверджується розрахунком, відповідно до якого станом на 13 квітня 2016 року за кредитним договором № 3 існує загальна заборгованість ПАТ «Термолайф» в сумі 33 973 557 доларів США 09 центів та 186 673 279 грн 57 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 28 500 000 доларів США (з них прострочена - 28 500 000 доларів США); процентів за користування кредитом - 5 473 557 доларів США 09 центів (з них прострочених - 5 374 804 доларів США 59 центів); пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 146 657 091 грн 02 коп.; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 40 016 188 грн 55 коп. У зв'язку з невиконанням позичальником - ПАТ «Термолайф» своїх зобов'язань за кредитним договором № 3 позивач надіслав на адресу ПАТ «Термолайф» повідомлення-вимогу N910327/4/28-2 від 06 листопада 2015 року про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором протягом 10 календарних днів з моменту відправлення повідомлення.

Крім того, 04 вересня 2012 року між AT «Сбербанк Росії» та ПАТ «Термолайф» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 31-В/12/66/ЮО з наступними змінами та доповненнями (далі- кредитний договір № 4), за умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 1 000 000 доларів США. ПАТ «Термолайф» зобов'язалось своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови кредитного договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором та/або додатковими угодами до нього. Позичальник порушує виконання умов кредитного договору: не сплачує нараховані проценти, та не повертає кредит, що підтверджується розрахунком, згідно якого станом на 13 квітня 2016 року за кредитним договором № 4 обліковується загальна заборгованість ПАТ «Термолайф» в сумі 1 192 756 доларів США 56 центів та 7 757 367 грн 44 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 1 000 000 доларів США (з них прострочених - 1 000 000 доларів США); проценти за користування кредитом - 192 756 доларів США 56 центів (з них прострочених - 189 291 доларів США 56 центів); пеня за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту - 6 348 172 грн 52 коп.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 1 409 194 грн 92 коп. У зв'язку з невиконанням позичальником ПАТ «Термолайф» своїх зобов'язань за кредитним договором № 4, позивач надіслав на адресу останнього повідомлення-вимогу №10328/4/28-2 від 06 листопада 2015 року про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором протягом 10 календарних днів з моменту відправлення повідомлення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальників за кредитними договорами №№ 1, 2, 3, 4 - 04 вересня 2012 року між АТ «Сбербанк Росії» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого, згідно пункту 2.1 договору (з урахуванням змін та доповнень), поручитель поручився перед банком за виконання обов'язків: ПАТ «ХКЗ» за договором про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО; ПАТ «ХКЗ» за кредитним договором № 1; ТОВ «Коксотрейд» за договором про відкриття кредитної лінії

№ 28-В/12/66/ЮО; ТОВ «Коксотрейд» за кредитним договором № 2; ПАТ «Термолайф» за кредитним договором № 3; ПАТ «Термолайф» за кредитним договором № 4. За умовами пункту 4.1. договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідно до пункту 4.2 статті 2 договору поруки передбачена відповідальність поручителя, яка наступає у випадку, якщо боржник/ки допустить/ять прострочення виконання зобов'язань. Згідно пункту 4.3 Договору поруки поручитель протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений в такому повідомленні, зобов'язаний погасити заборгованість боржника/ків за реквізитами, зазначеним в повідомленні.

27 листопада 2015 року позивач надіслав на адресу ОСОБА_4 повідомлення-вимогу №11151/4/28-2 від 26 листопада 2015 року щодо повернення всієї суми заборгованості за договором поруки та кредитними договорами. Відповідно до даного повідомлення, позивач вимагав повернення всієї суми заборгованості протягом 10 календарних днів з моменту відправлення повідомлення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року позов ПАТ «Сбербанк» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Сбербанк» суму заборгованості в розмірі 30 300 000 доларів США, що станом на день ухвалення рішення складає 788 495 900 грн 10 коп. та включає: - 13 025 007 доларів США 21 цент суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року; - 443 441 доларів США 49 центів суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року; - 15 638 794 доларів США 74 центи суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року; - 1 192 756 доларів США 56 центів суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Сбербанк» судовий збір у розмірі 11 355 979 грн 68 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк виконав погоджені з позичальниками договірні зобов'язання та надав боржникам кредитні кошти згідно умов відповідних кредитних договорів, натомість позичальники не виконали своїх зобов'язань належним чином, що призвело до утворення спірної суми заборгованості, яка підлягає стягненню із ОСОБА_4, як поручителя ПАТ «ХКЗ», ТОВ «Коксотрейд» та ПАТ «Термолайф» за договором поруки від 04 вересня 2012 року. Судом зазначено, що сума заборгованості позивачем обґрунтована та доведена, підстави для звільнення поручителя від виконання зобов'язань за договором представниками відповідача не доведені, у зв'язку із чим згідно положень статей 520, 521, частини першої статті 553, статті 554, статті 610, частини першої статті 1054 ЦК України позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, задоволено. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 липня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Сбербанк» відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Сбербанк» на користь ОСОБА_4 суму сплаченого останнім судового збору у розмірі 108 800 грн. Стягнуто з ПАТ «Сбербанк» на користь держави судовий збір у розмірі 12 901 382 грн 35 коп.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції помилково не застосовано вимоги частини першої статті 559 ЦК України щодо припинення поруки, а саме: судом не враховано, що 20 січня 2015 року та 30 вересня 2014 року банк уклав з ПАТ «ХКЗ», ТОВ «Коксотрейд», ПАТ «Термолайф» низку договорів (угод) про внесення змін до умов кредитних договорів без згоди ОСОБА_4, якими зокрема було встановлені додаткові підстави для застосування звичайної та підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом, введено додаткову підставу дострокового погашення заборгованості за кредитним договорами, установлені додаткові види комісії - комісії за управлінням кредитної лінії, які за своєю суттю, розміром та строком сплати є відмінними від комісій за відкриття та введення позичкового рахунку, що були встановлені основними кредитними договорами, було збільшено ліміт заборгованості, що в сукупності призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Крім того, районним судом неправильно застосовано частину третю статті 559 ЦК України, в той час як до виниклих правовідносин необхідним було застосування вимог частини першої статті 523 ЦК України. Також, апеляційним судом зазначено, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року визнано припиненим договір поруки від 04 вересня 2012 року, укладений між учасниками даної справи, та визнано припиненими солідарні зобов'язання ОСОБА_4 за спірними кредитними договорами.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Сбербанк», в особі представника - Гей В. Г., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанціі в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 суму судового збору в розмірі 12 901 382 грн 35 коп.

Підстави касаційного оскарження судового рішення в частині стягнення з ПАТ «Сбербанк» судового збору обґрунтовано тим, що ПАТ «Сбербанк» при поданні позовної заяви у даній справі сплатив судовий збір у розмірі 11 355 979 грн 68 коп., у зв'язку із чим за розгляд апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12 491 577 грн 64 коп., а не в розмірі 13 010 182 грн 35 коп., який апеляційним судом визначено помилково. Крім того, першу апеляційну скаргу ОСОБА_4 судом апеляційної інстанції було визнано неподаною та повернуто скаржнику, у зв'язку із чим подальший розгляд указаної апеляційної скарги ставить під сумнів попередні висновки апеляційного суду щодо відсутності підстав для прийняття апеляційної скарги ОСОБА_4 Скаржник зазначає, що ОСОБА_4 за подання апеляційної скарги не в повному обсязі сплатив судовий збір, у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції не мав підстав розглядати апеляційну скаргу. Питання щодо відкриття апеляційного провадження за першою апеляційною скаргою ОСОБА_4 було вирішено колегією в складі суддів Сащенка І. С, Коваленка І. П., Овсяннікової А. І., у зв'язку із чим, на думку скаржника, розгляд повторної апеляційної скарги відповідача колегією у складі суддів Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М., за наслідком розгляду якої ухвалено оскаржене рішення, було здійснено із порушенням порядку автоматизованого розподілу даної справи в суді апеляційної інстанції.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань щодо незаконності оскарженого судового рішення в іншій частині, у зв'язку із чим згідно вимог статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції справа переглядається лише в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 79 ЦПК України в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» (тут і далі - в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Згідно вимог частини першої статті 88 ЦПК України у відповідній редакції стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

10 липня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про задоволення позову ПАТ «Сбербанк» в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості в розмірі 30 300 000 доларів США, що станом на день ухвалення рішення складає 788 495 900 грн 10 коп., а також судового збору у розмірі 11 355 979 грн 68 коп., сплаченого ПАТ «Сбербанк» при поданні позовної заяви.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року скасовано рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 липня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Сбербанк» відмовлено повністю. Стягнуто з ПАТ «Сбербанк» на користь ОСОБА_4 суму сплаченого останнім судового збору у розмірі 108 800 грн. Стягнуто з ПАТ «Сбербанк» на користь держави судовий збір у розмірі 12 901 382 грн 35 коп.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 80 ЦПК України у відповідній редакції).

Судами попередніх інстанцій установлено, що ціна позову у даній справі становить в еквіваленті національної валюти - 788 495 900 грн 10 коп.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, встановлюються ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За положеннями указаної норми судовий збір за подання позовної заяви ПАТ «Сбербанк» у даній справі мало сплатити 11 827 438 грн 50 коп., що становить 1,5 відсотка від суми 788 495 900 грн 10 коп. (ціни позову).

Згідно з вимогами підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Тобто, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі до сплати підлягала сума судового збору в розмірі 13 010 182 грн 35 коп., що становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви у даній справі (11 827 438 грн 50 коп.).

Судом апеляційної інстанції установлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі ОСОБА_4 сплатив 108 800 грн.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року відстрочено представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_6, сплату іншої частини судового збору в сумі 12 901 382 грн 35 коп. за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції до ухвалення судового рішення у даній справі.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши в цій частині, що позов ПАТ «Сбербанк» задоволенню не підлягає, у зв'язку із чим обов'язок зі сплати судового збору вимогами законодавства покладається на позивача, правильно визначивши, що за розгляд апеляційної скарги у даній справі підлягав оплаті судовий збір у розмірі 13 010 182 грн 35 коп., суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ПАТ «Сбербанк» на користь ОСОБА_4 суми сплаченого останнім судового збору в розмірі 108 800 грн та на користь держави - 12 901 382 грн 35 коп., що становить недоплачену частину судового збору.

Доводи касаційної скарги про те, що при поданні позовної заяви у даній справі сплачено судовий збір у розмірі 11 355 979 грн 68 коп., у зв'язку із чим за розгляд апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 12 491 577 грн 64 коп., а не в розмірі 13 010 182 грн 35 коп., який невірно вирахувано апеляційним судом є безпідставними.

Вимогами Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюються ставка судового збору у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Врахувавши категорію справи та ціну позову, суд апеляційної інстанції правильно визначив, що за подання позову у даній справі ПАТ «Сбербанк» мало сплатити судовий збір у розмірі 11 827 438 грн 50 коп., у зв'язку із чим за подання апеляційної скарги у цій справі вимогами закону встановлено судовий збір у розмірі 13 010 182 грн 35 коп., який вірно стягнуто судом апеляційної інстанції.

Помилкова оплата позивачем при зверненні до суду із даним позовом судового збору у розмірі 11 355 979 грн 68 коп. не є підставою для скасування оскарженого судового рішення, яким питання щодо розподілу судових витрат вирішено у відповідності із вимогами законодавства.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 за подання апеляційної скарги не в повному обсязі сплатив судовий збір, у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції не мав підстав розглядати апеляційну скаргу спростовуються висновками ухвали апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року, якою представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_6, відстрочено сплату частини судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції до ухвалення судового рішення у даній справі.

В указаному судовому рішенні зазначено, що відповідач є фізичною особою, має єдине місце роботи та з жовтня 2016 року по вересень 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 148 126 грн 15 коп., сплативши при цьому за подання апеляційної скарги 108 800 грн, чим частково виконав обов'язок щодо оплати судового збору. Зазначено також, що у відповідача відсутнє нерухоме майно, а інше майно - 50 простих іменних акцій ПАТ «Термолайф», перебуває в заставі ПАТ «Сбербанк» на підставі договору застави цінних паперів від 13 вересня 2012 року, а також під арештом, накладеним в судовому порядку за заявою ПАТ «Сбербанк».

Ухвала суду апеляційної інстанції від 17 жовтня 2017 року про відстрочення відповідачу сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі постановлена в межах дискреційних повноважень суду апеляційної інстанції на підставі положень частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 82 ЦПК України, з врахуванням майнового стану ОСОБА_4, положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини та статті 129 Конституції України, відповідно до якої забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства в Україні.

Безпідставними є також доводи касаційної скарги про те, що питання щодо відкриття апеляційного провадження, на думку скаржника, було здійснено із порушенням порядку автоматизованого розподілу даної справи в апеляційному суді.

У липні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року.

10 серпня 2017 року справа надійшла до суду апеляційної інстанції для розгляду указаної апеляційної скарги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10 серпня 2017 року дану справу № 638/8307/16-ц передано на розгляд головуючого судді - Сащенка І. С., суддів: Коваленка І. П., Овсяннікової А. І.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року, в складі судді Сащенка І. С., апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, визнано неподаною та повернуто заявнику.

03 жовтня 2017 року справу № 638/8307/16-ц повернуто до суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року.

12 жовтня 2017 року справа надійшла до суду апеляційної інстанції для розгляду зазначеної апеляційної скарги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12 жовтня 2017 року справу за № 638/8307/16-ц передано на розгляд головуючого судді - Кружиліної О. А., суддів: Кіся П. В., Хорошевського О. М.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року, яке частково оскаржено ПАТ «Сбербанк», ухвалено в складі суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М., тобто у складі колегії суддів, яка була визначена відповідно до вимог законодавства, що спростовує відповідні доводи скаржника.

Доводи касаційної скарги про незаконність оскарженого судового рішення, в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, у їх сукупності зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції в указаній частині та невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк», в особі представника - Гей Василя Георгійовича, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року в частині вирішення питання про розподіл судових витратзалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С.П. Штелик

А.О. Лесько

С. Ю. Мартєв