Провадження № 2/520/692/18
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
за участю секретаря судового засідання - Шпак К Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, суд -
06.11.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання права на приватизацію, визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, в якому вони просили суд визнати за позивачами право на приватизацію займаних двох житлових кімнат (площею 27,70 кв.м) квартири АДРЕСА_1; визнати незаконною відмову Департаменту міського господарства Одеської міської ради у здійсненні позивачами приватизації займаних двох житлових кімнат (площею 27,70 кв.м) квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати Департамент міського господарства Одеської міської ради не перешкоджати позивачам у здійсненні приватизації займаних двох житлових кімнат (площею 27,70 кв.м) квартири АДРЕСА_1.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.11.2017 року позовна заява була залишена без руху, оскільки не було сплачено судовий збір по всім вимогам у повному обсязі та надано строк для усунення вказаних недоліків.
15.12.2017 року до Київського районного суду м.Одеси від ОСОБА_1, та представника ОСОБА_3 на виконання ухвали суду від 08.11.2017 року було сплачено судовий збір та надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка просить зобов'язати Департамент міського господарства Одеської міської ради не перешкоджати та оформити ОСОБА_1 приватизацію займаних двох житлових кімнат (площею 27,70 кв.м) квартири АДРЕСА_1
15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.
У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась, в її інтересах з'явився представник ОСОБА_3, який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що дії відповідача - Департаменту міського господарства Одеської міської ради щодо відмови позивачці у можливості приватизувати житло, яким вона з 1993 року користується на законних підставах є незаконними та такими, що порушують право позивачки на приватизацію житла.
Відповідач - представник Департамента міського господарства Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Третя особа - ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась, надала суду письмову заяву, якою не заперечує проти задоволення позову та просить слухати справу за її відсутності.
При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 у 1993 році вселились, як тимчасові користувачі, здійснили реєстрацію та проживають до наступного часу в квартирі АДРЕСА_1 яка на той час належала до маневреного житлового фонду, який не підлягав приватизації, та підставою вселення позивачки у дане житло було посвідчення.
Згодом потреба у використанні даного житла, як маневреного фонду, відпала та відповідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 324 від 15.08.2013 року «Про впорядкування діяльності комунального підприємства «Домоуправління № 18» був визначений перелік житлових будинків комунальної власності, в яких дозволяється проведення приватизації жилих приміщень у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Житловий будинок по АДРЕСА_1, де проживає позивачка, відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 324 від 15.08.2013 року був також переведений до Державного житлового фонду, в якому дозволяється проведення приватизації. Зокрема, у п.2 даного рішення вказано - Департаменту міського господарства Одеської міської ради спільно з комунальним підприємством «Міське агентство з приватизації житла» забезпечити в межах чинного законодавства України оформлення документів для здійснення приватизації квартир у житлових будинках, зазначених у додатку-переліку до цього рішення. / а.с. 10/.
20 липня 2017 року між позивачкою ОСОБА_1 та Київською районною адміністрацією Одеської міської ради було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду № 320/17-кв., який складається з двох житлових кімнат, площею 27,70 кв.м, квартири АДРЕСА_1 / а.с. 11/.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 2.2.8. даного договору найма, спірна квартира надана позивачці на умовах найму у безстрокове користування з правом її приватизації.
Згідно до змісту ч. 3 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду (надалі - Закон) передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
07.08.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту міського господарства Одеської міської ради та надала письмову заяву з додатками копій документів з метою приватизації спірної квартири.
29.08.2017 року ОСОБА_1 отримала відповідь Департаменту міського господарства Одеської міської ради за № Т-1982 про відсутність підстав для приватизації квартири, у зв'язку з ненаданням необхідних для приватизації документів, передбачених законодавством, зокрема Положенням про порядок передачі квартир/будинків/, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396.
Представник позивачки у судовому засіданні пояснив, що позивачкою були виготовлені та надані в копіях відповідачу для погодження усі необхідні документи, відповідно до вищевказаного Положення, однак у письмові відмові відповідачем не було зазначено конкретного документу, який на їх думку, необхідно було додати, сама відповідь мала загальний характер, тому представник вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують право позивачки на приватизацію житла.
29.12.2017 року представник позивача повторно звертається до Департаменту міського господарства Одеської міської ради з прохання уважно розглянути подані ОСОБА_1 документи для приватизації житла.
24.01.2018 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради за № Т-1982/2 була надана відповідь про те, що Департамент міського господарства, як орган приватизації не вбачає можливості оформлення приватизації, оскільки у позивача відсутній ордер про надання жилої площі/а.с.46/. Представник позивача наголошує на тому, що вселення до спірної квартири відбулося на законних підставах, за наявності посвідчення, і до виникнення спірної ситуації щодо приватизації житла позивачка проживала у квартирі також на законних підставах, зареєстрована в квартирі та уклала договір найму житлового приміщення, сам факт отримання ордера/посвідчення/ є формальним підтвердження наявності права на вселення.
Суд з цим погоджується, оскільки ОСОБА_1 на законних підставах користується спірною квартирою, а відповідач безпідставно відмовляє їй у прийнятті документів на приватизацію житла.
У зв'язку з вищевикладеним позивачка звернулася в суд для захисту свої прав.
Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду".
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Відповідно до ст.ст.5,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»
- приватизацiя державного житлового фонду здiйснюється уповноваженими на це органами, створеними мiсцевою державною адмiнiстрацiєю, та органами мiсцевого самоврядування, державними пiдприємствами, органiзацiями, установами, у повному господарському вiданнi або оперативному управлiннi яких знаходиться державний житловий фонд.
- передача квартир (будинкiв), житлових примiщень у гуртожитках здiйснюється в спiльну сумiсну або часткову власнiсть за письмовою згодою всiх повнолiтнiх членiв сiм'ї, якi постiйно мешкають у цiй квартирi (будинку), житловому примiщеннi у гуртожитку, в тому числi тимчасово вiдсутнiх, за якими зберiгається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового примiщення у гуртожитку.
- органи приватизацiї, органи мiсцевого самоврядування не мають права вiдмовити мешканцям квартир (будинкiв), житлових примiщень у гуртожитках у приватизацiї займаного ними житла, крiм випадкiв, передбачених законом.
- спори, що виникають при приватизацiї квартир (будинкiв) та житлових примiщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирiшуються судом.
Як вбачається із матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 мають право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки з 1993 року зареєстровані та проживають у квартирі, їх право не оспорюється відповідачем, посилання відповідача у відповіді на «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», де зазначено, що необхідно надавати ордер на жиле приміщення при його передачі у власність, не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до Закону визначальним є право особи на житло, а не ордер/посвідчення/, та наявність чи відсутність ордера у особі, яка бажає приватизувати кімнату, не перешкоджає їй ставити питання про передачу цього житла у власність, тому відмова позивачки у приватизації житла є безпідставною.
Крім того, суд вважає, що зобов'язання Департаменту міського господарства Одеської міської ради не перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні приватизації займаних двох житлових кімнат (площею 27,70 кв.м) квартири АДРЕСА_1, не є втручанням суду у дискреційні повноваження органу приватизації, оскільки суд не перебирає на себе функції органу приватизації та не визнає право власності на житлове приміщення, а визначає лише право ОСОБА_1, на приватизацію житла, яке порушено відповідачем.
На підставі викладеного та з огляду на норми ст.ст. 15, 16 ЦК України, якими передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4,5,10,12,81,95,141,229,258, 263-265,280-282, 354 ЦПК України, ст.ст.5,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, ст.345 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов'язати Департамент міського господарства Одеської міської ради не перешкоджати та оформити ОСОБА_1 приватизацію займаних двох житлових кімнат (площею 27,70 кв.м) квартири АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.