Cправа № 399/60/18
Провадження № 2/399/79/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2018 року сел. Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальність «Верес» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Верес» в якому просила розірвати договір оренди землі, укладений між нею та ТОВ Верес, що зареєстрований 05.12.2008 року Світловодським міськрайвідділом КРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 49, стягнути з ТОВ Верес заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 1696, 29 гривень та зобовязати ТОВ Верес передати позивачу земельну ділянку загальною площею 3,1315 га (кадастровий номер: :02:000:0154), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, в стані придатному для цільового використання.

Свій позов мотивувала тим, що 22.04.2011 року помер її чоловік, ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку площею 3, 1315 га (кадастровий номер: :02:000:0154), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Його спадкоємцем є позивач у зв'язку з чим держаним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори було видано cвідоцтво про право на спадщину за законом. На даний час, ОСОБА_2 є власником зазначеної земельної ділянки.

Вищевказану земельну ділянку за життя, ОСОБА_3, згідно договору оренди землі, укладеного 11.02.2008 року та зареєстрованого 05.12.2008 року Світловодським міськрайвідділом КРФ ДП Центр державного земельного кадастру» за № 49 передав в оренду строком на десять років ТОВ «Верес».

Позивач зазначає, що в 2017 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації - 4, 796 та коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки ріллі згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 № 1185 - 1, 756, становила 85841, 00 грн., а отже розмір орендної плати за умовами договору оренди землі в 2017 році склав 2792,41 гривень. При цьому, відповідачем було нараховано орендну плату з розрахунку 3, 5% - та згідно поданої довідки в сумі 2922, 74 грн. До виплати, за вирахуванням сплаченого податку на доходи 2352, 80 гривень.

Позивач вважає, що відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2017 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 4 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 30 січня 2018 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2017 році належною позивачу земельною ділянкою сплачено грошові кошти в сумі 656, 51 гривень. На неодноразові звернення представника позивача за довіреністю, ОСОБА_4 до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди останній відповідав відмовою. При цьому посадові особи відповідача вказували, що оренда плата за користування земельною ділянкою у 2017 році сплачена повністю, але одна частина - була сплачена у 2016 році (1696,29 гривень), а інша - була сплачена у 2017 році (656,51 гривень). З даними поясненнями позивач погодитися не може, у звязку із тим, що згідно п. 4 договору оренди землі - виплата орендної плати здійснюється кожного року до 31 грудня. Тож, виплату відповідачем орендної плати у 2016 році у сумі 1696, 29 гривень позивач розцінює як виплату орендної плати за користування земельною ділянкою у 2016 році.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій він просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Верес» ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву в якій просив відмовити в задоволені позову, а справу просив розглянути без його участі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду встановлено, що 22 квітня 2011 року помер чоловік позивача, ОСОБА_3 /а.с. 24/.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку площею 3,1315 га (кадастровий номер: :02:000:0154), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

Спадкоємцем ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_7, у зв'язку з чим держаним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку /а.с. 25/.

Отже, судом встановлено, що на даний час, позивач по справі є власником зазначеної земельної ділянки, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 33/.

Вищевказану земельну ділянку за життя, ОСОБА_3, згідно договору оренди землі укладеного 11.02.2008 року та зареєстрованого 05.12.2008 року Світловодським міськрайвідділом КРФ ДП Центр державного земельного кадастру» за № 49, передав в оренду строком на десять років ТОВ «Верес» /а.с. 16-17/.

В 2017 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації - 4,796 та коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки ріллі згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 № 1185 - 1,756, становила 85841,00 гривень /а.с. 34/.

При цьому, відповідачем було нараховано орендну плату з розрахунку 3, 5% в сумі 2922,74 гривень. Станом на 30 січня 2018 року ТОВ «Верес», в рахунок погашення заборгованості за користування в 2017 році належної позивачу земельної ділянки сплатив грошові кошти в сумі 656,51 гривень, що підтверджується довідкою філії ТОВ Верес від 12.01.2018 року вих. № 120118/5 /а.с. 15/.

В позовній заяві позивач зазначила, що ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2017 рік вона від ТОВ «Верес» не отримувала. На неодноразові звернення її представника до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди отримувала відмови, при цьому посадові особи відповідача вказували, що оренда плата за користування земельною ділянкою у 2017 році сплачена повністю, але одна частина - була сплачена у 2016 році (1696,29 гривень), а інша - була сплачена у 2017 році (656,51 гривень).

Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 зазначеного Закону передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 21 цього Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено ст. 24 Закону.

Загальні підстави для розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України та включають положення про те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підстави припинення договору оренди землі передбачені статтею 31 Закону України "Про оренду землі", зокрема згідно ч. 3 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано положеннями ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 1 цієї статті Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтею 141 Земельного кодексу України, зокрема, відповідно до п. "д" ч. 1 цієї статті, такою підставою є систематична несплата орендної плати.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 146 цс12, договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на часткову несплату орендної плати за 2017 рік.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-81 ЦПК. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, що стосуються розірвання договору оренди землі та передання позивачу вказаної земельної ділянки, суд дійшов висновку про відсутність систематичної несплати позивачу орендної плати ТОВ «Верес» згідно договору оренди земельної ділянки.

Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Верес» заборгованості по виплаті орендної плати в розмірі 1696, 29 гривень суд вважає що є всі правові підстави для їх задоволення з огляду на наступне.

Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобовязання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобовязальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.

Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 3 та 4 Договору оренди землі відповідач зобовязався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3, 253 % від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року.

Отже, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент предявлення позову зобовязання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним.

Судом встановлено, що позивачу ТОВ «Верес» було нараховано до виплати орендну плату за користування належної їй земельної ділянки за 2017 рік у сумі 2352,80 гривень. Однак з вказаної суми виплачено грошові кошти в сумі 656,51 гривень. Отже, в звязку з викладеним суд, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню орендна плата в сумі 1696, 29 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати на сплату судового збору, суд приходить до висновку, що з відповідача ТОВ «Верес» на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованість по виплаті орендної плати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальність «Верес» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Верес», , юридична адреса: 04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, 15, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Радгосп 20 Ремонтненського району Ростовської області заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою у сумі 1696, 29 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Верес», , юридична адреса: 04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, 15, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Радгосп 20 Ремонтненського району Ростовської області витрати по сплаті судового збору в сумі 704, 80 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Лях