Справа № 736/292/18
Номер провадження 2/736/212/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві ОСОБА_2, яка померла 11.03.2012 р., а саме на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,56 га, рілля, кадастровий номер :08:000:0135 на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, та спадкодавцеві ОСОБА_3, який помер 12.05.2013 р., а саме на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,56 га, рілля, кадастровий номер :08:000:0137 на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, оскільки оригінали документів на них були втрачені.

Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1, народився 04 травня 1963 року в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом НК 476835, виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 25.02.1998 р.

11 березня 2012 року померла тітка позивача ОСОБА_2, про що Виконкомом Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за № 11 та видано свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 186703.

12 травня 2013 року помер ОСОБА_3, про що Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за № 12 та видано свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 208200.

За життя покійні були членами колективного сільськогосподарського підприємства на території Козилівської сільської ради, тому до їх спадкового майна належать земельні ділянки (колишні земельні частки (паї)), власність на які підтверджується: у покійної ОСОБА_2 державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 368617, до якого увійшла земельна ділянка площею 2,56 га, рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативна грошова оцінка на момент смерті 27 943,81 грн.;у покійного ОСОБА_3 державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 368598, до якого увійшла земельна ділянка площею 2,56 га, рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативна грошова оцінка на момент смерті 27 943,81 грн.

Саме на дане майно після смерті спадкодавців відкрилась спадщина.

На момент смерті ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 провулок Довженка, буд. 4, Корюківського району Чернігівської області разом із співмешканцем ОСОБА_3 (довідка Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 28.11.2016 року № 954).

На момент смерті ОСОБА_3 постійно був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 провулок Довженка, буд. 4, Корюківського району Чернігівської області, але в період з 12.03.2012 по 12.05.2013 року він проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 (довідка Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 28.11.2016 року № 955).

Відповідно до пункту 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином спадщину після покійного ОСОБА_3 прийняв позивач так як постійно проживав разом з ним.

Позивач звернувсь до Корюківської районної державної нотаріальної контори де надав докази прийняття ним спадщини після смерті покійних, але в документах він не знайшов державних актів на право власності на земельні ділянки, що видавались на покійних, без яких неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Нажаль документи були втрачені, тому для вирішення даного спірного питання позивач змушений звернутися до суду.

Для підтвердження дійсності отримання покійними документів на земельні ділянки позивач звернувся з заявами до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де йому надали відповідну інформацію (85/147-17 та 86/147-17 від 26.04.2017) та надали копії архівних примірників державних актів на право власності на земельну ділянку, що видавалися на покійних.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року №439.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та долучення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Позивач є спадкоємцем, тобто власником майна покійних і має право успадкувати земельні ділянки, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1225 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавці набули право на земельні ділянки, позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проте, позбавлений можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень по квитанції № 18 від 05.03.2018 та 352,40 гривень по квитанції № 17 від 05.03.2018 року. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 11, ч.1 ст. 142, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 Миколайовича до Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Корюківська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві ОСОБА_2, яка померла 11.03.2012 р., а саме на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,56 га, рілля, кадастровий номер :08:000:0135 на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області.

Визнати за мною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві ОСОБА_3, який помер 12.05.2013 р., а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,56 га, рілля, кадастровий номер :08:000:0137 на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Корюківському районі Чернігівської області, що розташоване за адресою: Чернігівська обл., м. Корюківка, вул. Зарічна, б. 10/1 повернути позивачу ОСОБА_1, паспорт громадянина України НК 476835, виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 25.02.1998 р., з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції №17 від 05.03.2018, що становить 352 (триста п?ятдесят дві) грн. 40 коп. та 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції №18 від 05.03.2018, що становить 352 (триста п?ятдесят дві) грн. 40 коп.

Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю. С. Кутовий