Номер провадження: 22-ц/785/2729/18
Номер справи місцевого суду: 522/5988/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

з участю секретаря - Сідлецьколї Ю.С.

за участі: представника публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" і представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритом судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2015 року (суддя Загороднюк В.І. ) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і судове рішення першої інстанції)

24.03.2015 року у суді першої інстанції зареєстрована позовна заява публічного акціонерного товаристваКомерційний банк "Приватбанк" (далі-Банк) про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 322,79 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 30.03.2011 року між Банком і ОСОБА_3 укладено договір б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що Банк виконав свої обов'язки за договором від 30.03.2011 року, а відповідач належним чином не виконав умови зобов'язання і станом на 31.12.2014 року допустив заборгованість у розмірі 23 332,79 гривень, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 18 088,79 гривень; по процентам за користування кредитом у розмірі 3 547,20 гривень; по пені та комісії у розмірі 100 гривень; штрафу у розмірі 500 гривень (фіксована частина) і штрафу у розмірі 1 086,80 гривень (процентна складова).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2015 року позов задоволено: суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 322,79 гривень і судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2016 року заява відповідача про перегляд заочного рішення суду від 15.09.2015 року залишена без задоволення.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник відповідача просить заочне рішення суду першої інстанції від 15.09.2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника відповідача зазначає про наступне: в матеріалах справи відсутні відомості про належне сповіщення відповідача у судове засідання на 15.09.2015 року, що позбавило його права на участь у судовому засіданні і подачу заяви щодо застосування строку позовної давності; відсутні підстави для стягнення неустойки, оскільки має місце пропуск строку позовної давності; відповідач здійснював оплату за користування кредитним коштами, що підтверджується відповідними квитанціями; надані позивачем розрахунки заборгованості не відповідають дійсності; Банк не надав доказів зміни процентної ставки, а також зміни кредитного ліміту і повідомлення відповідача про такі зміни; рішення суду належним чином не мотивовано щодо встановлених обставин.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Представник Банка не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу представника ОСОБА_3

У засіданні колегії суддів 22.03.2018 року представник Банка апеляційну скаргу не визнала і просила її відхилити.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені наступні обставини.

30.03.2011 року між Банком і ОСОБА_3 укладено договір б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-31).

Банк виконав свої обов'язки за договором від 30.03.2011 року, а відповідач належним чином не виконав умови зобов'язання і станом на 31.12.2014 року допустив заборгованість у розмірі 23 332,79 гривень, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 18 088,79 гривень; по процентам за користування кредитом у розмірі 3 547,20 гривень; по пені та комісії у розмірі 100 гривень; штрафу у розмірі 500 гривень (фіксована частина) і штрафу у розмірі 1 086,80 гривень (процентна складова), а.с.3,4.

Судом апеляційної інстанції, на підставі додаткових письмових пояснень представника Банка і представника відповідача встановлено наступне.

Під час перегляду заочного рішення суду від 15.09.2015 року, представник відповідача надав суду копії квитанцій за липень, вересень, листопад, грудень 2013 року, січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, грудень 2014 року, січень, лютий, квітень 2015 року, які стосуються картрахунку НОМЕР_2 в АТ «Дельта Банк» за договором №004-3 від 11.06.2013 року (а.с.57-61).

Згідно довідки від 25.10.2017 року, Банком змінювались умови кредитування та обслуговування кредитної картки на ім'я відповідача за договором від 30.03.2011 року, а саме: 11.11.2012 року (кредитний ліміт збільшено до 4 000 гривень), 28.12.2012 року (кредитний ліміт збільшено до 8 000 гривень), 30.09.2015 року (кредитний ліміт знижено до 6 740 гривень, а.с.193).

На ім'я відповідача видані кредитні картки за № НОМЕР_3 від 28.02.2011 року зі строком дії до 02.2015 року, № НОМЕР_5 від 28.09.2011 року зі строком дії до 06.2015 року і № НОМЕР_4 від 13.11.2013 року зі строком дії до 08.2017 року (а.с.194).

З наданих Банком витягів із карткового рахунку відповідача за період з 1999 року по жовтень 2017 року, зокрема вбачається, що відповідач, протягом 2013-2015 років, користувався наданим йому Банком кредитом, у тому числі в період з березня 2015 року по вересень 2015 року здійснював поповнення картрахунку готівковими коштами у терміналі обслуговування (а.с.108-147,195-200).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору, які регулюються нормами ЦК України.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника відповідача у скарзі про розгляд справи судом першої інстанції 15.09.2015 року за відсутності відповідача без належного сповіщення заслуговують на увагу з таких підстав.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 376 ч.1 п.4, ч.3 п. 3 ЦПК України).

В матеріалах справи відсутні відомості про належне, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України у редакції, яка була чинна на час прийняття заочного рішення суду (вересень 2015 року), сповіщення у судове засідання на 15.09.2015 року відповідача ОСОБА_3

За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції від 15.09.2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Позов Банка підлягає задоволенню з таких підстав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. ст. 1054 ч.1, 1048 ч.1 ЦК України).

Між Банком і ОСОБА_3 30.03.2011 року укладено договір б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк, відповідно до умов договору, надав кредит відповідачу, а останнійналежним чином не виконав умови зобов'язання і станом на 31.12.2014 року допустив заборгованість у розмірі 23 332,79 гривень, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 18 088,79 гривень; по процентам за користування кредитом у розмірі 3 547,20 гривень; по пені та комісії у розмірі 100 гривень; штрафу у розмірі 500 гривень (фіксована частина) і штрафу у розмірі 1 086,80 гривень (процентна складова) (а.с.3,4).

Відповідач, належними, допустимими та достовірними доказами, всупереч ст. ст. 77-80 ЦПК України, не спростував письмові докази Банка про наявність заборгованості станом на 31.12.2014 року.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконав умови зобов'язання і станом на 31.12.2014 року допустив заборгованість у розмірі 23 332,79 гривень, позовні вимоги Банка, які доведені належними, допустимими та достовірними доказами і є достатніми у своїй сукупності та дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи щодо заборгованості за кредитним договором, що входять до предмета доказування, позов Банка підлягає задоволенню.

Доводи представника відповідача про те, що: є підстави для застосування строку позовної давності; відсутні підстави для стягнення неустойки, оскільки має місце пропуск строку позовної давності; відповідач здійснював оплату за користування кредитним коштами, що підтверджується відповідними квитанціями; надані позивачем розрахунки заборгованості не відповідають дійсності; Банк не надав доказів зміни процентної ставки, а також зміни кредитного ліміту і повідомлення відповідача про такі зміни, - не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Зобов'язання, у розумінні ст. 599 ЦК України, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ст. ст. 256-258, 266, 267 ч.3 ЦК України).

Банк звернувся в суд за захистом порушеного права у березні 2015 року і просив стягнути заборгованість, яка утворилась станом на грудень 2014 року.

В період з 2011 року по листопад 2013 року, за кредитним договором від 30.03.2011 року, на ім'я відповідача видані кредитні картки за № НОМЕР_3 від 28.02.2011 року зі строком дії до 02.2015 року, № НОМЕР_5 від 28.09.2011 року зі строком дії до 06.2015 року і № НОМЕР_4 від 13.11.2013 року зі строком дії до 08.2017 року.

Відповідач, протягом 2013-2015 років, користувався наданим Банком кредитом, у тому числі в період з березня 2015 року по вересень 2015 року здійснював поповнення картрахунку готівковими коштами у терміналі обслуговування.

Зазначені обставини свідчать про те, що Банк не пропустив строк позовної давності.

Ствердження у скарзі про неправильність розрахунків заборгованості, всупереч ст. ст. 77-80 ЦПК України, належним чином не доведені.

Банк надав докази зміни кредитного ліміту, разом з тим, позовна заява Банка не зазначає про зміну процентної ставки по кредиту.

Відповідачу було відомо про зміни кредитного ліміту, що об'єктивно підтверджується виданими на ім'я відповідача кредитними картками у 2011 році та у 2013 році, а також витягами з карткового рахунку на ім'я відповідача за період з 1999 року по жовтень 2017 року, з яких вбачається, що відповідач постійно, протягом 2011-2015 рр. користувався кредитними коштами, які йому надав Банк.

Посилання представника відповідача у засідання колегії судді на те, що відповідач є інвалідом 2 групи і страждає на психічне захворювання не є підставою для відмови у позові.

Відповідач, у встановленому законом порядку, не визнаний недієздатним.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконав прийняті на себе зобов'язангя з повернення кредиту і станом на 31.12.2014 року допустив заборгованість у розмірі 23 322,70 гривень, порушене право Банка підлягає захисту судом шляхом стягнення зазначеної заборгованості.

(висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 376 ч.1 п.4, ч.3 п. 3 ЦПК України).

Зважаючи на те, що суд порушив норми процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідач не виконав свого обов'язку з повернення кредиту, порушене право Банка підлягає захисту шляхом скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення по суті позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом

справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ст. ст. 133 ч.1, 141 ч.1, ч.6 ЦПК України).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів (ст. 5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідач ОСОБА_3 з 2015 року визнаний інвалідом 2 групи (а.с.96).

Оскільки відповідач, як інвалід 2 групи, звільнений від сплати судового збору, понесені Банком судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3,4, ч.3 п.3, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2015 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН № НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк"(Код ЄДРПОУ № 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 30.03.2011 року станом на 31.12.2014 року у розмірі 23 322 гривень 70 копійок, яка складається: із заборгованості по кредиту у розмірі 18 088,79 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 3 547,20 гривень; 100 гривень пені та комісії; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 086,80 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 02.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова