Справа № 653/4130/17
Провадження № 2/653/75/18
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2018 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Митрохіної К.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19 квітня 2017 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» в особі продавця-консультанта ОСОБА_2 було укладено договір № 722640 про надання фінансових послуг для придбання нових автомобілів, за яким відповідач обіцяв передати їй автомобіль KIA RIO вартістю 357 000 грн.

Консультант-продавець запевнила, що вона сплачує перший внесок в розмірі 3% від вартості автомобіля, що відповідає 12852 грн., а потім щомісячно буде здійснювати поточні виплати в розмірі 1% нової вартості автомобіля, що складає 3570 грн. І тільки після отримання авто вона сплатить товариству 3 % за послуги у переданні авто. Продавець запевнила її, що авто вона отримає вже в червні місяці. Вона на ці умови погодилася, сплатила перший внесок в розмірі 12852 грн. на рахунок ТОВ «АТ СЕРВІС» та передала квитанції продавцю-консультанту, після чого підписала вищевказаний договір та додатки до нього. Потім в травні 2017 року вона отримала від відповідача банківське повідомлення по сплату наступного внеску за договором по наданню фінансових послуг у сумі 4696,94 грн. Вона думала, що це якась помилка, але оплатила цю суму та почала дзвонити по телефону консультанту зясовувати чому їй нарахували передплату у сумі 1028 грн., їй було надіслано відповідь, про те, що розрахунки зроблено правильно, гроші їй не повернули.

Отже, вважає, що в цьому випадку зі сторони відповідача наявна нечесна підприємницька практика, яка виразилася в омані з боку представника відповідача в особі продавця-консультанта ОСОБА_2 при укладанні цього договору, яка запропонувала одні умови, а у сам договір і в додатки до нього внесла зовсім інші умови.

А, коли в червні з неї стали вимагати сплати наступного внеску в сумі 4696,94 грн., а авто не обіцяли, вона написала заяву про розірвання договору та повернення сплачених внесків, відповідач в свою чергу договір розірвав кошти не повернув.

Таким чином, вважає що договір від 19 квітня 2017 року вона уклала під впливом обману з боку відповідача, тому просить визнати цей договір недійсним.

Крім того, вважає що відповідач свої діями завдав їй моральної шкоди, яка полягає в погіршенні стану здоровя: нервовість, безсоння, погіршення майнового стану, яку вона оцінює в розмірі 30000 гривень.

Враховуючи вищевикладене просить визнати договір незаконним, стягнути з відповідача подвійну суму сплачених внесків в розмірі 35097,88 грн., моральну шкоду в розмірі 30000 грн., судові витрати в сумі 640 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову в поновному обсязі, просить його задовольнити, пояснивши, що консультант-продавець пообіцяв їй одні умови, а в договорі прописані інші умови, договір читала та підписувала, але те що внески будуть залежати від вартості авто на момент сплати не знала.

До судового засідання представник відповідача не зявився, надіслав відзив до суду, в якому позовні вимоги не визнав в поновному обсязі, з посиланням на те, що позивач з умовами надання фінансових послуг ознайомлена в повному обсязі, про що свідчить її підпис на договорі та додатках. Просить розглядати справу в їх відсутність.

Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» був укладений договір №717821 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АВТО ПРОСТО». Договір укладається шляхом його підписання Сторонами договору та підписання додатку №1, який є невід'ємною частиною договору. (а.с. 40)

За умовами договору, винагорода за послуги, пов'язані з включенням договору до системи «АВТО ПРОСТО» та формування групи (3% +ПДВ) складає 12 852,00 грн. (а.с. 46), яку позивач сплатила того ж дня на рахунок ТОВ «АТ Сервіс» у розмірі 12 852,00 грн. (а.с. 9)

19 травня 2017 року позивач сплатила ще один платіж в розмірі 4969,94 грн. на рахунок відповідача (а.с. 15) .

07 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «АВТО ПРОСТО» з заявою про розірвання договору, посилаючись на введення її в оману, оскільки продавець консультант обіцяла їй щомісячний платіж в розмірі 3570 грн., а прийшов рахунок на 4 969,94 грн. (а.с. 7).

Листом від 15 червня 2017 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило позивачку про розірвання договору, відсутності підстав для повернення винагороди, роз'яснення умов договору (а.с.8).

Надаючи правову оцінку виниклим правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

В цьому випадку предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АВТО ПРОСТО", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 5 Угоди ТОВ "АВТО ПРОСТО" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

Статтею 8 Угоди передбачено, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому відповідно до ст. 8.1 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та виробником (дистриб'ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Щомісячною винагородою".

Відповідно до розділу Визначення термінів до Угоди "Щомісячна винагорода - це грошові кошти, які учасник сплачує разом з кожним періодичним платежем, щомісячний розмір якого складає зазначений у Додатку № 1 до Договору відсоток від Поточної ціни автомобіля.

Згідно статті 2, п. 2.1 Розділу ІІ Договору, поточна ціна автомобіля встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день, що є критерієм-основою для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи та повідомляється «АВТО ПРОСТО» постачальником.

Внесок за травень 2017 року позивачу був розрахований виходячи з поточної ціни автомобіля 352 800 грн. та складав 4696,94 грн.

Посилання позивача, на те, що щомісячний платіж буде складати 3570 гривень суду не доведено.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "АВТО ПРОСТО" виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Таким чином, за системою придбання автомобілів у групах "АВТО ПРОСТО" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлена з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ТОВ «АВТО ПРОСТО», їй зрозумілі терміни, визначення, умови внутрішніх правил, ознайомлена з обсягом прав, як суб'єкта персональних даних про що свідчить довідка про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами, про свідчить

її особистий підпис на договорі і додатках до нього. В судовому засіданні вона також не заперечувала самостійного підписання цієї угоди.

Таким чином, посилання позивачки на те, що підписана нею угода порушує її права внаслідок надання неповної інформації про те, що щомісячні платежі розраховуються, виходячи з поточної ціни автомобіля, яка встановлюється Постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця, на думку суду, є такими, що не ґрунтуються на належних доказах, оскільки договір нею прочитаний та підписаний.

Крім того, позивачка протягом 14 календарних днів із заявою про розірвання договору до ТОВ «АВТО ПРОСТО» не зверталась, що свідчить про її розуміння і згоду з усіма умовами договору.

Так, умовами договору (п.12.1.5) передбачено повернення всієї суми коштів, сплачених за договором про адміністрування за умови звернення учасника про розірвання договору протягом 14 днів з дати його підписання, а отже при дотримання умови п.12.1.5 позивачка мала права на її повернення.

Умовами договору визначені також строки та терміни отримання автомобіля (стаття 8), які позивачці були зрозуміли як під час укладання договору, так і протягом 14 календарних днів, наданих їй для розірвання договору. Договір містить відповідальність сторін, повну майнову яку несе відповідач за невиконання перед позивачкою умов договору.

Отже, враховуючи, що предметом договору є надання позивачці фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АВТО ПРОСТО», відповідач не впливає на формування ціни товару, який надається реалізації його виробником (постачальником), суд вважає, що підстав для застосування ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою умова визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору визначена Законом як несправедлива, не має.

Отже, позивачем, на думку суду, не наведено належних доказів нечесної підприємницької діяльності відповідача.

Крім того, позивачем не доведено, що її ввели в оману, оскільки договір з додатками нею прочитаний та підписаний, окрім цього у неї було 14 днів для більш детального ознайомлення з умовами угоди для того щоб подати заяву про її розірвання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивачем, тому в задоволенні позову про захист прав споживачів шляхом визнання договору надання фінансових послуг незаконним, стягнення подвійної суми сплаченого внеску та стягнення моральної шкоди, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_3