"29" березня 2018 р. Справа № 363/576/18
УХВАЛА

29 березня 2018 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Страхова компанія «Здорово», про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У даній заяві представника позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2, а саме: автомобіль НОМЕР_1 та заборонити сервісним центрам МВС України вносити зміни про власника до документів на вказаний автомобіль.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 та 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Як передбачено ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розяснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що згідно довідки Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України №31/26-141аз від 03 березня 2018 року автомобіль НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №13327 від 20 червня 2014 року.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суду позивачем не представлено.

З висловлених у заяві мотивів та з огляду на характер спірних відносин, подані суду докази, не можна дійти висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та про необхідність застосування запропонованих заходів забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу й на те, що згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В предявленому позові ОСОБА_1 порушує питання про стягнення з відповідачки 46 301 грн. 79 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів позову та обґрунтування заяви не можна дійти висновку, що арешт автомобіля «LEXUS RX 350», 2014 року випуску, є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

З огляду на викладене суд не може дійти висновку про наявність достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, а тому заява про це задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя