Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/2579/16 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/778/1238/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

Воробйової І.А.

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області на ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про стягнення боргу та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, про стягнення боргу та визнання права власності.

В якій зазначали, що 09.03.2015 року між ними було укладено договір позики на суму 270 000 грн., що підтверджується розпискою, строком повернення до 08.10.2016 року. Проте у визначений термін відповідач борг не повернув.

В якості забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, відповідачем була зазначена земельна ділянка розміром 50 га, яка розташована на території Новодніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

На підставі вищевикладеного просили суд витребувати у ОСОБА_5 земельну ділянку, розміром 50 га, яка розташована на території Новодніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, яка належить відповідачу на праві постійного користування на підставі державного акту серії НОМЕР_1 на право постійного користування землею та визнати за ОСОБА_4 або ОСОБА_3 право власності на вказану земельну ділянку; стягнути з відповідача судовий збір.

В грудні 2016 року сторони звернулись до суду із заявою про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за якою: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовляються від стягнення з ОСОБА_5 боргу за розпискою від 09.03.2015 року в сумі 270 000 грн. та судового збору.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності., на земельну ділянку розміром 50 га, яка розташована на території Новодніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, згідно державного акту НОМЕР_2 на право постійного користування землею.

Провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду керівник Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, постановити нову про відмову в задоволенні заяви про визнання мирової угоди.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2, була передана у постійне користування земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства, площею 50 га, яка розташована на території Новодніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с. 4).

Порядок надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства врегульовано Земельним кодексом України, що набрав чинності 15.10.2001року та ЗУ «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Зі змісту ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом 6 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Таким чином, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою не може жодним чином відчужуватися цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета позову.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду є такою, що не ґрунтується на законі, оскільки постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції визнав за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка не належить на праві власності ОСОБА_5, а відноситься до земель державної форми власності, а тому не може бути предметом даного позову, що в свою чергу виключає можливість укладення між сторонами мирової угоди, як то передбачено ч. 1 ст. 175 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, тому судова ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376,379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області - задовольнити частково.

Ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року у цій справі - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29.03.2018 року.

Головуючий:

Судді: