Ухвала

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 635/2216/13-ц

провадження № 61-1558св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: КарпенкоС. О. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року, ухвалене у складі колегії суддів Піддубного Р. М., Гуцал Л. В., Трішкової І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 березня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала в борг 60 000 доларів США, які зобов'язалась повернути не пізніше 24 березня 2011 року.

13 грудня 2012 року між ОСОБА_6, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_7, та ОСОБА_4 укладений договір про відступлення права вимоги за вказаним договором позики.

Посилаючись на те, що відповідачка своїх зобов'язань за договором позики не виконала, ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 60 000 доларів США основного боргу, 20 926 доларів США процентів за користування коштами, а також 3% річних - 69 63 доларів США та 706 000 грн неустойки за порушення грошового зобов'язання за період з 24 березня 2009 року по 7 березня 2013 року.

ОСОБА_5 заперечуючи проти позову вказувала на те, що договір позики з ОСОБА_6 вона не укладала, будь-яких коштів від нього не отримувала, а також просила застосувати наслідки спливу позовної давності.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики в сумі 1 249 567 грн, з яких 816 242,08 грн - основного боргу, 190 950,42 грн - проценти за користування грошима, 59 874,50 грн - 3% річних та 182 500 грн неустойки.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У вересні 2016 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 січня 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Кодексу на час проведення попереднього розгляду справи, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частиною третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя зі складу суду дійшов такого висновку. Про призначання справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Оскільки у попередньому судовому засіданні підстави, встановлені частинами третьою і четвертою статті 401 ЦПК України, відсутні, і наявні обставини, передбачені частиною п'ятою цієї статті, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду.

З урахуванням категорії і складності справи перегляд судових рішень здійснити колегією суддів суду касаційної інстанції у складі п'яти суддів (частини 4, 11 статті 34 ЦПК України).

У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 ЦПК України (частина перша статті 402 ЦПК України).

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження.

Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук