АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 758/1982/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1105/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

5 квітня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім'ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про відібрання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання дитини, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що він є рідним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року по справі №759/10171/16 рішення № 6 комісії з питань захисту прав дитини при Києво - Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 13 березня 2015 року щодо рекомендації органу опіки та піклування призначити бабу - громадянку ОСОБА_3, опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5, розпорядження виконувача обов'язків Голови Києво - Святошинської районної державної адміністрації № 118 від 16 березня 2015 року про надання ОСОБА_5 статусу дитини, позбавленої піклування, розпорядження виконувача обов'язків Голови Києво -Святошинської районної державної адміністрації Київської області №145 від 24 березня 2015 року про призначення баби - громадянку ОСОБА_3, опікуном над малолітньою дитиною - скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року по справі № 22-ц/796/15172/2016 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року по справі № 759/10171/16 залишено без змін.

Також зазначив, що Розпорядженням голови Києво-Святошинської РДА Київської області від 25 січня 2017 року № 49 прийнято рішення про передачу на виховання та спільне проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батькові - ОСОБА_4, однак відповідач до теперішнього часу так і не передала малолітнього батькові.

Починаючи з 30 грудня 2016 року у нього взагалі відсутні відомості про місцезнаходження дитини, його фізичний і психологічний стан. Дитина перестала відвідувати дитячий садок, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, не допускає батька дитини, не реагує на повідомлення працівників поліції та соціальних служб.

Враховуючи факт, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасоване розпорядження про призначення відповідача опікуном над малолітнім, а також прийняте в подальшому рішення про передачу дитини батькові, просив суд відібрати малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_3 та повернути батькові ОСОБА_4

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року позов задоволено.

Відібрано у ОСОБА_3 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і повернуто його батькові ОСОБА_4 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норм матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 до Голови адміністрації Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області про визнання незаконним та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення № 6 комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 13 березня 2015 року щодо рекомендації органу опіки та піклування призначити бабу - гр. ОСОБА_3, опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 118 від 16 березня 2015 року про надання ОСОБА_5 статусу дитини, позбавленої піклування.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження виконувача обов'язків Голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №145 від 24 березня 2015 року про призначення баби - гр. ОСОБА_3, опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано Києво-Святошинську районну державну адміністрацію Київської області в особі служби у справах дітей та сім'ї повторно розглянути питання про призначення опікуна над малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку та строки визначених відповідним законодавством.

До вирішення питання про призначення опікуна залишити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з бабою ОСОБА_3, під наглядом Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року по справі № 22-ц/796/15172/2016 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року по справі № 759/10171/16 залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Розпорядження № 49 від 25 січня 2017 року Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про передачу на виховання та спільне проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішено - передати на виховання та спільне проживання малолітню дитину батькові - гр. ОСОБА_4, який проживає за адресою : АДРЕСА_1, у зв'язку із заявою батька.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається батьками дитини.

Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

За ч. 1 ст. 163 СК України,батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється вид виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року, Розпорядження № 49 від 25 січня 2017 року Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про передачу на виховання та спільне проживання малолітньої дитини батькові.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про час та місце розгляду справи та постановив заочне рішення по справі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово викликалась в судове засідання суду першої інстанції, але повістки повертались без вручення «за закінченням встановленого терміну зберігання», також була сповіщена через засоби масової інформації (а.с. 40).

ОСОБА_3 реалізувала своє право щодо подачі заяви про перегляд заочного рішення, проте ухвалою суду від 14 червня 2017 року дана заява залишена без задоволення.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що при вирішенні питання про передачу на виховання та спільне проживання ОСОБА_5 з батьком - ОСОБА_4, не було враховано стан здоров'я ОСОБА_4 та малолітньої дитини, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, як на час розгляду справи у суді першої інстанції, так і на момент розгляду апеляційної скарги, Розпорядження № 49 від 25 січня 2017 року Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області «Про передачу на виховання та спільне проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1» чинне, підстави та мотиви прийняття даного Розпорядження не є предметом даного спору та судами не перевірялись.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначив, що має бажання та змогу опікуватися своїм малолітнім сином ОСОБА_5, зазначив, що разом з ним проживають також його мати, батько, сестра, які при необхідності можуть надати допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді