АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1857/17 22-ц/774/1043/К/18А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/1857/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року, яке ухвалено суддею Суботіною С.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 січня 2018 року (відомості щодо часу ухвалення рішення матеріали справи не містять), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 27.07.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення відповідно строку дії картки.

Своїм підписом у Заяві відповідач надав згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Тарифами складають між ним та ОСОБА_2 Договір про надання банківських послуг (далі, - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України.

Згідно з п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідач надала свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент.

ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором від 27.07.2011 року виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання не виконала, в результаті чого станом на 21.09.2017 року має заборгованість в загальному розмірі 36316,87 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 12290,72 грн., по відсоткам за користування кредитом 8732,39 грн., нарахована пеня 13088,19 грн., штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина і 1705,57 грн. процентна складова, яку позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог не заперечувала, про що надала суду відповідну заяву (а.с. 48).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2011 року станом на 21.09.2017 року в загальному розмірі 36316 гривен 87 копійок, яка включає заборгованість: за тілом кредиту 12290 гривень 72 копійки; по відсоткам за користування кредитом 8732 гривні 39 копійок; нарахована пеня 13088 гривень 19 копійок; штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина і 1705 гривень 57 копійок - процентна складова.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок відшкодування судових витрат 1600 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягнути з неї на користь позивача грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. та відмотки за відсотковою ставкою в розмірі 2,5%, що діяла на момент укладення кредитного договору. Апеляційній скарга мотивована тим, що суд неправильно дослідив докази у справі та не взяв до уваги, що вона частково погодилась із позовними вимогами, а не повністю, оскільки вона не надавала згоду на підвищення відсоткової ставки за кредитом і стягнення відсотків у збільшеному в односторонньому порядку розмірі (2,9% з 01.09.2014 року та 3,5% з 01.04.2015 року) є незаконними.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу та виписку з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 (а.с. 69-86)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження по даній цивільній справи та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.07.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві позичальника (а.с.10).

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», ОСОБА_1 отримала кредит з видачею кредитної картки MasterCard Mass у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому було змінено до 8000 грн., зі сплатою відсотків за користування ним за базовою ставкою 2,5 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), діяла до 01.09.2014 року, з 01.09.2014 року - 2,9 %, з 01.04.2015 року 3,6 % та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.11).

Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, а також шляхом договірного списання грошових коштів на підставі договору (п.2.1.1.12, п. 2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг, (а.с.22).

Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду до 55 днів за кожною платіжною операцією, за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, що визначено п.2.1.1.12.2, п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.30) та в графі «Пільговий період» Довідки про умови кредитування (а.с.11, 22).

Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 Договору у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, позичальник сплачує банку проценти у подвійному розмірі.

За п. 2.1.1.12.6.1 Договору, у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а.с.23).

Крім того, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у виді штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (а.с.11, 21 -зворот).

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.07.2011 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит з встановленим лімітом, який в подальшому збільшено до 8000 (а.с.11).

Позичальник свої зобовязання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, в результаті чого станом на 21.09.2017 утворилась заборгованість за тілом кредиту 12290,72 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8732,39 грн., заборгованість по нарахованій пені 13088,19 грн., штрафу згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. фіксована частина та 1705,57 грн. процентна складова.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Як вбачається з наданої позивачем виписки по картковому рахунку ОСОБА_1, відповідачем здійснювалося зняття коштів по картці, що свідчить про користування встановленим кредитним лімітом, при цьому погашення кредитної заборгованості відповідачем здійснювалося несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 21 вересня 2017 року виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 290,72 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 12 290,72 грн. підтверджується належними та допустимими доказами, а доводи апеляційної скарги щодо наявної заборгованості у розмір 8 000,00 грн. є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Кредитний договір укладений з ОСОБА_3 складається із Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_2.

При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

В даному випадку відповідач, підписуючи Заяву Позичальника, приєдналася до Умовнадання банківських послуг, які є загальними та їх підписання позичальником не є обов'язковим.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 3ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% на місяць. Далі відсоткова ставка була неодноразово змінена, що підтверджується наказами банку, якими були затверджені нові ОСОБА_2: з 01.09.2014 року - 2,9 % на місяць, з 01.04.2015 року 3,6 % на місяць.

Як роз'яснено у п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого судуУкраїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному ч. 6ст.1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст.1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно п. 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням ОСОБА_2 та без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно п. 1.1.3.2.10 Умов та Правил, банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, контактних даних, Умов та Правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості по кредиту, про акції, що проводяться банком, тощо) встановлювати контакт з клієнтом, використовуючи різні канали зв»язку: направлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТР-паролю; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах та терміналах самообслуговування: друкувати на чеках терміналів; інші засоби комунікації.

Згідно п.1.1.2.1.5 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками.

Згідно з п. 1.1.2.1.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_2 звернутися до ОСОБА_2 для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед ОСОБА_2, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання.

ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту. Надана суду виписка по картковому рахунку містить інформацію про те, що відсоткова ставка буде підвищена, а саме: 31.07.2014 року «проценты за использование кредитного лимита (ставка 2,5 процента в месяц по кредитными операциям до 31.08.2014, 2.9 процента - по операциям с 01.09.2014» (а.с.82); 30.04.2015 року «проценты за использование кредитного лимита (ставка 2,5 процента в месяц по кредитными операциям до 31.08.2014, 2.9 процента - по операциям с 01.09.2014 по 31.03.2015; 2,3 процентна по операціям с 01.04.2015» (а.с. 83) .

Відповідач ОСОБА_1 не зверталася до ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, або про незгоду із таким підвищенням відсотків, продовжувала робити зняття та погашення коштів, отже, прийняла нові тарифи та погодилася з їх зміною.

Отже, виходячи безпосередньо з умов договору, вважається, що відповідач таким чином погодився зі змінами (збільшенням) розміру процентної ставки запропонованої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

З огляду на умови даного кредитного договору, укладеного між сторонами, можна дійти висновку, що сторони погодили змінюваний тип процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення позичальника про її зміну. При цьому позичальник, підписавши Анкету-заяву, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та порядком його зміни.

Крім того, відповідач проти позову не заперечувала, жодних доказів на спростування позовних вимог суду не надала, а її доводи апеляційної скарги про те, що вона у суді першої інстанції визнавала позовні вимоги частково не відповідають матеріалам справи, адже в заяві від 29.01.2018 року ОСОБА_1 зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та не виклала жодних заперечень щодо розміру відсоткової ставки за кредитом (а.с. 48).

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судом розміру заборгованості за відсотками не знайшли підтвердження.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач допустила порушення строків платежів за грошовим зобовязанням та несвоєчасно погашала виниклу заборгованість за кредитним договором, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею та штрафом є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: