РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Черниш О.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

3-ї особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, 3-я особа: ОСОБА_3 про визнання недостовірною інформації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою, якою просив визнати недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації ОСОБА_4 інформація, викладена у листі старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 від 25.07.2017 № 15869/119-24-2017, де зазначається: «При цьому ОСОБА_4, проявляючи крайню неповагу до органу досудового розслідування та норм діючого законодавства України, жодного разу без поважних причин за викликом не зявився…». Зобовязати Головне управління Національної поліції в Харківській області спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1 гривни.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він працює на посаді начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

26.07.2017 року на імя начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, копії заступнику начальника управління начальнику відділу організації та контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 та завідувачу сектору з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7 надійшов лист старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 від 25.07.2017 № 15869/119-24-2017, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження за № 0000414.

У вказаному листі зазначається: «При цьому ОСОБА_4, проявляючи крайню неповагу до органу досудового розслідування та норм діючого законодавства України, жодного разу без поважних причин за викликом не зявився…». Зазначене у листі твердження є недостовірною інформацією. Поширена інформація є такою, що не відповідає дійсності. Так, до канцелярії Харківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Харківській області від старшого слідчого Шишкова С.Є. надходили повістки про виклик його для допиту у якості свідка на 22.05.2017, 23.05.2017, 24.05.2017, 06.06.2017, 12.06.2017.

22.05.2017 р. він на імя старшого слідчого направив лист про неможливість зявитися на допит до ст. слідчого 22,23 травня 2017 року. Також він своїм листом від 06.06.2017 р. повідомив ст. слідчого про неявку для допиту 06.06.2017 р., причиною його неявки являється пошкодження його автомобіля. 09.06.2017 року він листом повідомив орган досудового розслідування про неможливість зявитися для проведення допиту 12.06.2017 року у звязку із відїздом до м.Києва. Тобто старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3Є отримував повідомлення про неможливість його прибуття до органу досудового розслідування та був обізнаний з причинами його неявки для допиту в якості свідка з поважних причин.

Таким чином оспорювана інформація не відповідає дійсності та створює негативне уявлення про позивача, як особу, яка займає посаду у державному органі та проявляє крайню неповагу до органу досудового розслідування та норм діючого законодавства України і без поважних причин не зявляється за викликом слідчого, і безпосередньо порушує особисті немайнові права і завдає шкоди честі, гідності та ділової репутації позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, направила до суду письмові заперечення (а.с.67-71) та пояснила, що старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 є самостійна особа у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. Старший слідчий Шишков С.Є. неодноразово надсилав повідомлення про виклик на допит до органів досудового розслідування у якості свідка ОСОБА_4.

У зверненні слідчого з листом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області та викладені в листі обставини не є приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача. Факт неприбуття ОСОБА_4 до СУ ГУНП в Харківській області на допит у якості свідка мав місце.

Позивачем не доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження факту розповсюдження відповідачем недостовірної інформації відносно нього та заподіяння йому моральної шкоди.

Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, пояснив, що у його провадженні знаходилося кримінальне провадження відносно державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Харківській області ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у звязку з чим виникла можливість допитати в якості свідка керівника ОСОБА_4 Він для допиту викликався неодноразово, але не являвся і причини неявки ним підтверджені не були, що змусило його направити листа до Головного управління юстиції. Він отримав відповідь, що ОСОБА_4 була вручена повістка для явки ОСОБА_4 до нього для допиту, однак останній так на допит і не зявився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням у поширенням такої недостовірної інформації. Вказані положення також закріплені в статті 297 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з ч.7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у якому вона була поширена.

Як розяснено у п.15, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладенням в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

В свою чергу, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом встановлено, що у провадженні старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 знаходилося кримінальне провадження № 0000414 за підозрою старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Харківській області ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, по якому слідчий викликав ОСОБА_4 для допиту у якості свідка на 22.05.2017, 23.05.2017, 24.05.2017, 06.06.2017, 12.06.2017. Однак останній на виклики до слідчого не зявився. Після чого, старший слідчий Шишков С.Є. направив листа до Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, копії заступнику начальника управління начальнику відділу організації та контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 та завідувачу сектору з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7

У листі ст. слідчий Шишков С.Є. зазначив » ..Так, на Вашу адресу, а також на адресу начальника Харківського відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Харківській області ОСОБА_4 неодноразово направлялись повістки про його виклик для проведення необхідних слідчих дій в кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 При цьому ОСОБА_4 проявляючи крайню неповагу до органу досудового розслідування та норм діючого законодавства України, жодного разу без поважних причин за викликом не зявився, чим порушує вимоги ст.2 КПК України…. на підставі викладеного прошу Вас забезпечити негайне прибуття ОСОБА_4 до СУ ГУНП в Харківській області….» (а.с.11-13).

Як зазначено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року згідно з положенням ст. 277 ЦК України, обовязок довести, що поширена інформація є достовірною покладається на відповідача, про те позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Підтверджень поважності причин неявки до слідчого для допиту в якості свідка ОСОБА_4 суду не надав.

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.2 ст.47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критики, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання, поглядів, припущень не підлягає доведенню. Особа, яка висловлює не факти, а свої погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобовязана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Суд, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить висновку, що позивачем не доведено, що в листі, який направив ст. слідчий Шишков С.Є до Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, копії заступнику начальника управління начальнику відділу організації та контролю за виконанням рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 та завідувачу сектору з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_7 мається поширена недостовірна інформація, яка ганьбить честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації позивачу. Тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,265,268 ЦПК України, ст.ст.277,297ЦК України, постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недостовірною інформацію, викладену у листі старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 від 25.07.2017 №15869/119-24-2017, де зазначено: «При цьому ОСОБА_4, проявляючи крайню неповагу до органу досудового розслідування та норм діючого законодавства України, жодного разу без поважних причин за викликом не зявився» .

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області протягом 30днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя