БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Справа № 200/2145/18
Провадження № 2/200/1707/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

за участю секретаря: Агашаріфовій В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпро цивільну справу за ОСОБА_2 (08700, Київська обл., Обухівський район, с.Романків. вул.Сосновий Бір, буд.197а) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50), третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» (, 49000, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 32) про визнання іпотечного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з даною позовною заявою в якій просила визнати договір іпотеки № КП461-Г-ДИ5 від 30.08.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 за № в реєстрі 8287, недійсним, а також припинити іпотеку за номером запису 2303445 в Державному реєстрі іпотек, накладену на нерухоме майно: квартиру за № 18 (вісімнадцять), місто Дніпропетровськ по вулиці Комсомольській в будинку № 25 (двадцять пять) та зняти заборону на вищевказане нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження: 20140447.

В обґрунтування позову зазначила, що 30 серпня 2013р. між нею та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки № КП461-Г-ДИ5 від 30.08.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 за № в реєстрі 8287. Вказаний договір іпотеки був укладений у якості забезпечення виконання зобовязань Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» за Кредитним договором № КП 461-Г від 20 березня 2011року, укладеного з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Відповідно до Кредитного договору № КП461-Г від 20.03.2011р. ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ТОВ «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» кредит у сумі 32 900 000,00грн. зі строком повернення 19 березня 2041 р. За договором іпотеки позивачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 18, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Комсомольська (Бабушкінський, Кіровський райони), буд. 25 та складається з: 1- хол, 2-вб. шафа, 3-санвузол,4- пральня, 5-житлова, 6 гардеробна, 7 туалет, 8 ванна, 9 житлова, 10-санвузол, 11-житлова, 12-кухня-їдальня, 13-комора, лоджія, 14-сходи-хол, 15-кабінет, 16-гардеробна, 17-житлова, 18-санвузол, загальною площею 374,7 кв.м., житловою площею 165,8 кв.м. Позивачка вважає вказаний договір іпотеки недійсним з причини наявності у неї малолітніх дітей, які були зареєстровані за адресою місцезнаходження предмету іпотеки на момент укладання Договору іпотеки. Виходячи з цього вона вважає, що на момент укладання нею Договору іпотеки, квартирою, яка є предметом іпотеки, мали право користуватися малолітні діти, у звязку з чим для укладання такого договору іпотеки в обовязковому порядку необхідно отримати згоду органу опіки та піклування. Ці вимоги обґрунтовуються законодавством України, а саме Законом України «Про охорону дитинства» та Законом України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Ще однією з підстав невідповідності договору іпотеку вимогам законодавства України позивачка вважає відсутність істотних умов для даного виду правочинів. Так, вона вважає, що істотні умови договору іпотеки, а саме розмір зобовязань Позичальника та порядок їх виконання, відрізняються від таких самих умов, які передбачені Кредитним договором. Ця різниця полягає в розмірі процентів за користування кредитом при порушенні Позичальником грошового зобовязання та порядку їх сплати.

З огляду на наведені факти та докази позивачка вважає, що в порушення вимог чинного законодавства, сторони все ж таки уклали спірний договір іпотеки, який підлягає визнанню судом недійсним.

12 лютого 2018 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження.

13.02.2018 року позивач отримала ухвалу про відкриття спрощеного провадження, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та третя особа отримали ухвалу про відкриття спрощеного провадження разом з копією позову та всіх додатків, жодних клопотань до суду не надали, а також не скористалися правом надання відзиву на позов.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 20 (Двадцятого) березня 2011року був укладений Кредитний договір № КП461-Г. Відповідно до умов Кредитного договору Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надав ТОВ «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» кредит у сумі 32 900 000,00грн. (Тридцять два мільйона девятсот тисяч гривень 00 копійок) зі строком повернення 19 (девятнадцятого) березня 2041 р. (дві тисячі сорок першого року).

30 (тридцятого) серпня 2013року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» був укладений Договір іпотеки № КП461-Г-ДИ5, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 за № в реєстрі 8287. Даний договір іпотеки був укладений у якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» за Кредитним договором № КП461-Г від 20.03.2011р.

Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира № 18, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Комсомольська (Бабушкінський, Кіровський райони), буд. 25 та складається з: 1- хол, 2-вб. шафа, 3-санвузол,4- пральня, 5-житлова, 6 гардеробна, 7 туалет, 8 ванна, 9 житлова, 10-санвузол, 11-житлова, 12-кухня-їдальня, 13-комора, лоджія, 14-сходи-хол, 15-кабінет, 16-гардеробна, 17-житлова, 18-санвузол, загальною площею 374,7 кв.м., житловою площею 165,8 кв.м.

На момент укладання Договору іпотеки Позивачка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме з 21 жовтня 2008 року. А, з 19 листопада 2009 року, в квартирі, що є предметом іпотеки, були зареєстровані її доньки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Ці дані підтверджуються копіями витягів із свідоцтв про народження та паспортів. Дані відомості також містяться в довідці № 04/15П від 09.11.2015р., яка була видана ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕН» щодо періоду реєстрації дітей та їх матері за адресою: АДРЕСА_1.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. Частиною 3 ст.17 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Частиною 2 ст.18 вказаного закону передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачає, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу, чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

На дату укладання Договору іпотеки малолітні діти Позивачки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідно до наданих документів були зареєстровані та проживали за місцем реєстрації своєї матері, ОСОБА_2, а саме АДРЕСА_2. А, тому, на передачу в іпотеку вищезазначеної квартири повинен бути дозвіл органів опіки та піклування.

Позивач, внаслідок юридичної необізнаності, порушуючи права своїх малолітніх дітей на користування житлом, підписала договір про надання в іпотеку квартиру № 18, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Комсомольська, буд. 25 в якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» за Кредитним договором.

При укладенні Договору іпотеки Позивач мав надати нотаріусу, а останній повинен був вимагати від Позивача надання дозволу органу опіки та піклування на укладання Договору іпотеки, що підлягав нотаріальному посвідченню. Оскільки, вказаний дозвіл Позивачем не отримувався та нотаріусу не надавався при укладені договору іпотеки, у даному випадку були порушені права та інтереси малолітніх дітей, а тому Договір іпотеки суперечить правам та інтересам малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, які мали право не тільки користування предметом іпотеки, а і були там зареєстровані.

Ст. 6 Закону України «Про іпотеку» встановлені умови передачі нерухомого майна в іпотеку, а саме - у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку: іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Ст. 9 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

При укладанні Кредитного договору сторони передбачили, окрім суми кредиту, строку його повернення, ще розмір зобовязання Позичальника та порядок його виконання, що відноситься до істотної умови договору.

Так, пункт.А.6. в редакції додаткової угоди № 7 від 01.01.2012р. до Кредитного договору передбачав сплату процентів за користування кредитом у розмірі 11 (одинадцять) відсотків річних. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобовязань, передбачених п.2.2.13 кредитного Договору, Відповідач (Банк) збільшує процентну ставку на 5% річних за кожний випадок невиконання та/або неналежного виконання.

Пункт А.7. в редакції додаткової угоди № 7 від 01.01.2012р. до Кредитного договору встановлював підвищений розмір процентів за користування кредитом при порушенні Позичальником грошового зобовязання-- 22% річних.

Відповідно до пункту А.8. в редакції додаткової угоди № 11 від 11.01.2012р. до Кредитного договору датою сплати процентів вважається 25-те вересня кожного поточного року, починаючи з 2013р., окрім випадків розірвання Договору відповідно до п.2.3.2., а п.4.11 в редакції додаткової угоди № 8 від 05.01.2012р. до Кредитного договору встановлював, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щодня з моменту списання коштів з позичкового рахунку до наступної дати сплати процентів та/або за період, який починається з наступної дати сплати процентів по поточну дату сплати процентів.

Але, договір іпотеки (п.2) містить суттєві умови, які відрізняються від умов Кредитного договору, а саме: датою сплати процентів є 25-те грудня кожного поточного року, починаючи з 2012р.», та не містить умов, які складають розмір забезпечувального зобовязання: при порушенні Позичальником грошового зобовязання Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щодня з моменту списання коштів з позичкового рахунку до наступної дати сплати процентів та/або за період, який починається з наступної дати сплати процентів по поточну дату сплати процентів.»

Визначення відповідного порядку нарахування процентів за користування кредитом та порядку їх сплати є також істотною умовою договору іпотеки, так як це впливає на суть та розмір Основного зобовязання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити ряд істотних умов, зокрема зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст.ст.202-203 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.09 №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Згідно ст. 216 ЦК, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Аналогічні висновки зроблені і в Постанові Пленуму Верховного суду України від 28.04.78 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними».

При укладанні Іпотечного договору приватним нотаріусом були внесені записи до державного реєстру іпотек про обтяження майна іпотекою та внесені записи про накладання заборону відчуження:

- заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження: 2302675, обєкт обтяження: квартира, загальна площа будинку 318,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_3;

- реєстраційний номер обтяження: 2303445, тип обтяження: іпотека, обєкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3.

Таким чином, наслідком недійсності Іпотечного договору є припинення заборон на відчуження та обтяжень іпотекою.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач надав всі наявні у нього докази в обґрунтування своїх вимог, а Відповідач не надав жодного доказу в спростування вимог позивача.

Тому суд дійшов висновку, що вказаний договір іпотеки є таким, що укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому може вважатися недійсним.

Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3-5, 12, 77, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (08700, Київська обл., Обухівський район, с.Романків. вул.Сосновий Бір, буд.197а) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50), третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» (, 49000, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 32) про визнання іпотечного договору недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладання Договір іпотеки № КП461-Г-ДИ5 від 30.08.2013р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 за № в реєстрі 8287.

Припинити іпотеку за номером запису 2303445 в Державному реєстрі іпотек, накладену на нерухоме майно: квартиру за № 18 (вісімнадцять), місто Дніпропетровськ по вулиці Комсомольській в будинку № 25 (двадцять пять), на підставі Договору іпотеки № КП461-Г-ДИ5 від 30.08.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 за № в реєстрі 8287.

Зняти заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження: 20140447, накладену на нерухоме майно: квартиру за № 18 (вісімнадцять), місто Дніпропетровськ по вулиці Комсомольській в будинку № 25 (двадцять пять), на підставі Договору іпотеки № КП461-Г-ДИ5 від 30.08.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 за № в реєстрі 8287.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_2 (08700, Київська обл., Обухівський район, с.Романків. вул.Сосновий Бір, буд.197а) сплачений судовий збір у розмірі 2114 грн.00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Шевцова