Справа № 375/1585/17
Провадження № 2/375/42/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 Рокитнянський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., за участю представників - позивача ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту,-

УСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що у її користуванні є земельна ділянка площею 0,19 га за адресою АДРЕСА_1, на якій розташований подарований їй ОСОБА_5 житловий будинок загальною площею 93,9 кв. м з господарськими спорудами.

Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 та яка приватизована відповідачем. Щоб заїхати на свою земельну ділянку позивачу необхідно проїхати по приватизованій земельній ділянці відповідача. З метою уникнення спорів в майбутньому в частині користування чужою земельною ділянкою просить установити земельний сервітут щодо вільного проїзду до її земельної ділянки по земельній ділянці відповідача.

В судовому засіданні позивач суду пояснила, що раніше між земельними ділянками позивача та відповідача були одні ворота, якими вони користувалися. Згодом, після поділу земельної ділянки на дві відповідач переніс свої ворота в середину земельної ділянки, а вона поставила свої ворота і тепер щоб заїхати на свою земельну ділянку транспортним засобом, їй необхідно переїздити через частину земельної ділянки відповідача перед ворітьми. Вона має намір приватизувати свою земельну ділянку і з метою уникнення в подальшому спорів з приводу користування проїздом, який належить відповідачу, просить встановити земельний сервітут.

Представник позивача суду пояснила, що сторони не можуть досягти згоди з приводу користування проїздом, частина якого належить відповідачу і щоб заїхати на свою земельну ділянку позивачу, їй необхідно проїздити по приватизованій земельній ділянці відповідача, так як ширина проїзду не дозволяє позивачу заїхати до свого домоволодіння без проїзду через земельну ділянку відповідача. У відповідності до ст.100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки.

Статтею 99 п. «а» та «б» ЗК України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення такого земельного сервітуту як право проходу та проїзду на велосипеді та право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Так як користування чужою земельною ділянкою в подальшому може викликати спори, просить встановити земельний сервітут.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що раніше сторони користувалися спільним проїздом на їхні земельні ділянки, які розташовані поруч і мали спільний двір. Після приватизації своєї земельної ділянки відповідачем, він переніс свої ворота на кілька метрів в середину своєї земельної ділянки, внаслідок чого частина його земельної ділянки залишилася за межами воріт, але це не заважає користуватися своєю земельною ділянкою позивачу, так як ширина проїзду до її воріт складає біля 4 м. Тим паче, ніякого спору між сторонами про порядок користування проїздом до земельної ділянки позивача немає. Просить відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є дружиною відповідача і ніякого спору між сторонами про порядок користування проїздом між ворітьми немає. Ширина проїзду до воріт позивачки достатня для заїзду любим транспортним зсобом.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що проживає неподалік від сторін. Спорів між ними про порядок користування проїздом до їх земельних ділянок не чув, так як там достатній проїзд до обох земельних ділянок.

Спеціаліст ОСОБА_8 суду пояснив, що після додаткових обмірів проїздів до земельних ділянок сторін було встановлено, що ширина проїзду до земельної ділянки позивачки складає 4 м, що є достатнім для проїзду транспортними засобами. При приватизації її земельної ділянки необхідно зробити нові виміри земельних ділянок та внести зміни до кадастрового плану відповідача, так як межі його земельної ділянки не співпадають із реальними межами, якими користуються сторони.

Заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що підстав для задоволення позову не має.

В судовому засіданні встановлено, що у користуванні позивача є земельна ділянка загальною площею 0,19 га за адресою АДРЕСА_1, на якій розташований подарований їй ОСОБА_5 житловий будинок загальною площею 93,9 кв. м з господарськими спорудами.

Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою відповідача за адресою АДРЕСА_2, яка ним приватизована. Раніше сторони користувалися спільним проїздом на їхні земельні ділянки, які розташовані поруч і мали спільний двір. Після приватизації своєї земельної ділянки відповідачем, він переніс свої ворота на кілька метрів в середину своєї земельної ділянки, внаслідок чого частина його земельної ділянки залишилася за межами воріт, але це не заважає користуватися своєю земельною ділянкою позивачу, так як ширина проїзду до її воріт складає біля 4 м. Тим паче, ніякого спору між сторонами про порядок користування проїздом до земельної ділянки позивача немає.

Також в судовому засіданні встановлено, що проблем із заїздом позивача до своєї земельної ділянки немає, так як спеціаліст ОСОБА_8 за клопотанням позивача обстежив її та відповідача земельні ділянки та зробив заміри із викладенням їх у графічному зображенні? де вказав, що ширина проїзду до воріт земельної ділянки позивача складає 4 м, що є достатнім для проїзду любим транспортним засобом без заїзду на земельну ділянку відповідача, частина якої винесена ним за межі воріт.

У відповідності до ст.100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки.

Аналогічна вимога викладена у ст.401 ЦК України, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 99 п. «а» та «б» ЗК України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення такого земельного сервітуту як право проходу та проїзду на велосипеді та право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Суд вважає, що позивачкою та її представником в судовому засіданні недоведена необхідність встановлення земельного сервітуту за рахунок земельної ділянки відповідача для обслуговування земельної ділянки, яка знаходиться в її користуванні.

Керуючись , ст.ст.99 та 100 ЗК україни, ст.401 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 29.03.2018.

Суддя