АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2018 року

м.Харків

справа № 641/22/17

провадження № 22-ц/790/1361/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач Харківська міська рада,

відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,

треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, визнання права власності та витребування майна зі чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, постановлене під головуванням судді Боговського Д.Є., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи ПН ХМНО ОСОБА_3, ПН ХМНО ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу, визнання права власності та витребування майна зі чужого незаконного володіння.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що предметом спірних правовідносин є квартира АДРЕСА_1. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.04.2016 року визнано право ОСОБА_1 на спадкування за законом на зазначену квартиру після смерті ОСОБА_6, який помер 31.12.2014 року. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.09.2016 року вказане рішення скасовано, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту її спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_6 залишено без розгляду. Інші спадкоємці на квартиру АДРЕСА_1 свої права не заявляли. Позивач вважає, що спадщина є відумерлою та має бути передана територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, свідоцтво про право відповідачки на спадщину має бути визнано недійсним, тому і правочини, вчинені щодо спірної квартири, є також недійсними.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що спірна квартира належить Харківській міській раді, відсутнє рішення про визнання спадщини відумерлою, а тому позивача не можна вважати заінтересованою особою, чиїх прав стосується оспорюваний правочин договір купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Проте такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2016 року встановлено факт проживання однією родиною ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_6 з червня 2009 року по 31.12.2014 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.97).

07 червня 2016 року ПН ХМНО ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.117).

15 вересня 2016 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 здійснила продаж квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 Договір купівлі-продажу спірної квартири посвідчений 15.09.2016 ПН ХМНО ОСОБА_3 (а.с.45).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2016 року, яким встановлено факт проживання однією родиною ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_6, - скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту залишено без розгляду з тих підстав, що у спірних правовідносинах наявний спір про право (а.с.23).

Як на підставу позовних вимог, Харківська міська рада вказувала, що спірна квартира АДРЕСА_3, яка належала на праві власності ОСОБА_6, який помер 31.12.2014 року, - є відумерлою спадщиною та має бути передана територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради. Свідоцтво про право на спадщину, видане на імя ОСОБА_1, має бути визнане недійсним, оскільки відповідачка не має права на спадкування, а наявність підстав для визнання свідоцтва недійсним, вказує на наявність підстав для визнання недійсними правочинів, вчинених відносно спірного майна в подальшому, а саме договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 67, ст.68 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє зокрема наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Стаття 1264 ЦК України встановлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімє. не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Інструкції, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину.

Зокрема, п. 1 глави 13 Порядку передбачена можливість вчинення нотаріусом нотаріальної дії з її відповідністю законодавству України, наявністю документів, необхідних для її вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що спірна квартира належить Харківській міській раді, а ОСОБА_1 має право на спадкування.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для видачі свідоцтва ОСОБА_1 про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 став встановлений рішенням суду факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 однією сімєю протягом пяти років, що надало ОСОБА_1 право на спадкування як спадкоємцю четвертої черги.

Разом з тим, з наявних у справі доказів вбачається, що на час звернення до суду Харківської міської ради Апеляційним судом Харківської області було скасовано вищезазначене рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, на даний час відсутні докази того, що ОСОБА_1 мала право на спадкування після смерті ОСОБА_6

Тому колегія суддів вбачає підстави для задоволення позовних вимог Харківської міської ради в частині визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину.

Що стосується позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності та витребування майна зі чужого незаконного володіння, - висновок суду про відмову у задоволенні позову в цій частині відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 1277 ЦК у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

Матеріали справи не містять доказів, що територіальна громада в особі Харківської міської ради зверталась до суду з заявою про відумерлість спадщини. Не заявлялись такі вимоги і при розгляді даної справи.

Оскільки Законом передбачений порядок переходу спадщини у власність територіальної громади шляхом визнання спадщини відумерлою, то підстав для задоволення позову шляхом визнання права власності, - колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 387, 388 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати( добросовісний набувач), власник майна має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння , не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Добросовісність набувача презюмується, а права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК, а відновлюються відповідно до вимог ст. 388 ЦК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Харківська міська рада не є власником спірної квартири, спадщина не визнана відумерлою. Тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в позові про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вказаних вимог. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга та позовна заява підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 000 грн., з яких 1600 грн. розмір судового збору за вимогу про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та 2400 грн. (1600*1,5%) розмір судового збору, який підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги за вказану вимогу.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року в частині відмови в позові про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Харківської міської ради задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на імя ОСОБА_1 07 червня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний номер 1847, на квартиру АДРЕСА_4.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 4 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_8

Повне судове рішення виготовлено 05.04.2018 року.