Справа № 202/5142/17
Провадження № 2/202/305/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2009 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №31. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наразі шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим, просив шлюб розірвати.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В матеріалах справи наявна заява, за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2017 року сторонам було надано строк для примирення шість місяців. За цей строк сторони не примирилися і наполягають на розірванні шлюбу.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25 липня 2009 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №31. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Наразі шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. За наданий строк для примирення сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Враховуючи подану відповідачкою заяву, прізвище дружині після розірвання шлюбу слід залишити дівоче - «Терехова».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 81, 141, 263-265 ЦПК України і на підставі ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб ОСОБА_1 (адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Кіровське, вул. Янтарна, буд. 24; ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1), зареєстрований 25 липня 2009 року у виконавчому комітеті Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №31 розірвати.

Прізвище дружині після розірвання шлюбу залишити «Терехова».

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Кіровське, вул. Янтарна, буд. 24; ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Волошин Є.В.