Справа № 352/319/18
Провадження № 2/352/542/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та встановлення юридичного факту, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно та встановлення юридичного факту.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що28 лютого 1997 року померла його баба ОСОБА_3, а 01 березня 2005 року помер його дід, ОСОБА_4.

У звязку із оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4 позивачу стало відомо про те, що 14 вересня 2001р. виконавчим комітетом Довгівської сільської ради, голові колгоспного двору ОСОБА_4, видано дублікат свідоцтва про право власності на будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в с. Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

Свідоцтво про право власності, як зазначено в документі, видано на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів від 21.09.1990 року №178, а будинковолодіння належить до колгоспного двору.

На підставі вищезазначеного свідоцтва, Івано-Франківським ОБТІ, за ОСОБА_4, зареєстровано право власності на будинковолодіння по вул.Софрона Совтуса №6 в с. Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

У звязку із вищезазначеними обставинами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по ? частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору.

28 лютого 1997 року баба позивача, ОСОБА_3 померла. Після смерті останньої відкривається спадщина на все належне спадкодавцю майно в т.ч. на ? частину будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в селі Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном у звязку з тим, що проживав в спадковому будинковолодінні, забрав та використовував речі побутового вжитку покійної. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, не оформив свої спадкові права.

26 листопада 2000 року дід позивача, ОСОБА_4, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Довгівської сільської ради та внесено в реєстр за №26 про те, що після його смерті, все належне йому майно в рівних долях заповідає ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

01 березня 2005 року ОСОБА_4 помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в т.ч. на будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в селі Довге Тисменицького району Івано-Франківської області .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є спадкоємцями за заповітом. ОСОБА_5 останній на спадкове майно не претендує. У встановленому законом порядку та терміни не заявив про свої спадкові права.

Інших спадкоємців на майно покійного за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у звязку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заяву про відмову від спадщини позивач до Державної нотаріальної контори не подавав.

Приватний нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу, ОСОБА_6, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і співвласниками є всі члени двору, тому неможливо встановити спадкову масу, що підтверджується листом нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31.01.2018р. за №60/01-16.

Крім того, позивачу в нотаріальній конторі повідомили, що він має доказати факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у звязку з тим, що він постійно проживав з останнім на час його смерті однак вони були зареєстровані за різними адресами.

За таких обставин, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

Позивач в судове засідання не зявився, від його представника ОСОБА_7 до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає в повному обсязі та стверджує, що на спадкове майно не претендує.

Також, до суду надійшли заяви свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8, в яких вони підтверджують факт того, що позивач проживав з своїм дідом ОСОБА_4 з літа 2000 року по березень 2005 року.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 28 лютого 1997 року померла баба позивача ОСОБА_3, а 01 березня 2005 року також помер його дід, ОСОБА_4.

У звязку із оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4 позивачу стало відомо про те, що 14 вересня 2001р. виконавчим комітетом Довгівської сільської ради, голові колгоспного двору ОСОБА_4, видано дублікат свідоцтва про право власності на будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в с. Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

Свідоцтво про право власності, як зазначено в документі, видано на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів №178 від 21.09.1990 року, а будинковолодіння належить до колгоспного двору.

Івано-Франківським ОБТІ за ОСОБА_4, зареєстровано право власності на будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в с. Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

На даний час, інвентарна вартість домоволодіння становить 77808,00 грн.

Вищеперелічені обставини підтверджуються довідкою Довгівської сільської ради від 11.10.2017р. №344, технічним паспортом, звітом про оцінку житлового будинку від 15.02.2018р., копією свідоцтва про право власності, довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 17.10.2017р. за №02109.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджено довідкою, виданою довідкою Довгівською сільською радою від 11.10.2017р. №344.

У звязку із вищезазначеними обставинами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стали співвласниками будинковолодіння в рівних долях, тобто їм належало на праві спільної сумісної власності по ? частині домоволодіння, як членам колишнього колгоспного двору.

28 лютого 1997 року померла баба позивача ОСОБА_3. Після смерті останньої відкривається спадщина на все належне спадкодавцю майно в т.ч. на ? частину будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в селі Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном у звязку з тим, що проживав в спадковому будинковолодінні, забрав та використовував речі побутового вжитку покійної. Однак, у звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, не оформив свої спадкові права.

26 листопада 2000 року дід позивача, ОСОБА_4, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Довгівської сільської ради та внесено в реєстр за №26 про те, що після його смерті, все належне йому майно в рівних долях заповідає ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно довідки Довгівської сільської ради від 11.10.2017р. за №343 даний заповіт не змінювався і не відмінявся. Дана обставина також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.03.2007 року.

01 березня 2005 року ОСОБА_4 помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в т.ч. на будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в селі Довге Тисменицького району Івано-Франківської області .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є спадкоємцями за заповітом. ОСОБА_5 останній на спадкове майно не претендує. У встановленому законом порядку та терміни не заявив про свої спадкові права.

Інших спадкоємців на майно покійного за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає.

Відповідно до вимог ст. ст. 1235, 1268-1270 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у звязку з тим, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Заяву про відмову від спадщини позивач до Державної нотаріальної контори не подавав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються в окремому провадженні.

В судовому порядку можуть бути встановлені факти, які перелічено в ст.293 ЦПК України, а також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008р. №7 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

ОСОБА_1, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4. Від спадщини не відмовлявся. Спадщину прийняв у встановленому законом порядку, тому має право на спадкування спірного будинковолодіння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, належить право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265, 293 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, з серпня 2000 року постійно проживав із померлим 01 березня 2005 року ОСОБА_4 по вул. Софрона Совтуса №6 в селі Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на будинковолодіння по вул. Софрона Совтуса №6 в селі Довге Тисменицького району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Б. Гургула