Справа № 741/1298/17 Провадження № 22-ц/795/336/2018 Головуючий у I інстанції - Бойко В. І. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Вінгаль В.М., Онищенко О.І.,

секретар: Поклад Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області в складі судді Бойко В.І. від 28 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

11.09.2017 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 11.09.2017 і продовжуючи до його повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з бажання позивача отримувати аліменти в офіційному порядку, а також тієї обставини, що матеріальна допомога, яку надавав відповідач на утримання сина, носила мінливий характер, мала нестабільний розмір. Також суд зазначив, що відповідачем не доведено, що він добровільно та на постійній основі сплачує аліменти у сумі, достатній для задоволення потреб дитини, а тому правові підстави для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання сина відсутні. Крім того, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів щодо наявності у нього тяжкої хвороби чи інших обставин, що мають істотне значення для звільнення його від сплати аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд врахував, що неповнолітня дитина хоча і навчається та проживає в іншому місті, перебуває на утриманні своєї матері, яка на даний час працює, але отримує незначний дохід, а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, є фізично здоровою працездатною особою, офіційно аліменти іншим особам не сплачує, інших утриманців не має. Тому місцевий суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати принципу відповідальності відповідача за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку неповнолітньої дитини, і він не погіршить критично його матеріальний стан, буде відповідати принципу справедливості, соціальної захищеності і розумності, буде достатній для задоволення потреб дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бобровицького районного суду від 28 грудня 2017 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки.

Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано було використано як доказ довідку, видану виконавчим комітетом Носівської міської ради 04.10.2017 за №4041 про те, що ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1, на її утриманні перебуває син ОСОБА_4. Судом не з'ясовано, на підставі яких документів і в якому порядку секретарем Носівської міської ради Недолугою Л.М. було встановлено факт перебування на утриманні позивача сина ОСОБА_4, який станом на 4 жовтня 2017 року (день видачі довідки) починаючи з 1 вересня 2017 року був зареєстрований та постійно проживав у м. Кропивницький Кіровоградської області у зв'язку з навчанням.

Також ОСОБА_2 вказує, що у травні 2017 року ним було надано позивачу кошти на утримання сина ОСОБА_4 у сумі, еквівалентній 3000 доларів США, з яких 2200 доларів США позивачем та сином було покладено на банківський рахунок, відкритий на ім'я сина, а на решту суми вони придбали сину одяг, ноутбук, необхідні для виїзду на навчання в інший регіон. Крім того, за період з вересня до грудня 2017 року ним було перераховано на картковий рахунок сина 9000 грн, які він використовував, що не заперечувалося позивачем. У вересні 2017 року з його ініціативи була проведена приватизація житлового будинку АДРЕСА_1, син став власником зазначеного будинку. В жовтні 2017 року за згодою сина ним було сплачено 10700 грн на ремонт та модернізацію комп'ютера сина. Таким чином, за період з травня до грудня 2017 року виключно на утримання сина ним у грошовій формі було витрачено 98700 грн. 21-22 грудня 2017 року син змінив номер банківської картки, чим позбавив його можливості добровільно його утримувати. З жовтня 2017 року син відмовляється отримувати від нього будь-які кошти готівкою. За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що син перебуває на утриманні позивача, а матеріальна допомога, яку він надавав, має мінливий характер, нестабільний розмір, є такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

28.03.2018 на електронну адресу Апеляційного суду Чернігівської області надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6, до якого всупереч вимог ч.4 ст. 360 ЦПК України не додані докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу ОСОБА_2 Тому вказаний відзив не може бути взяти апеляційним судом до уваги як такий, що поданий з порушенням визначеного законом процесуального порядку його подання.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з'явилися. Від представника позивача ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача і представника позивача. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін,з наступних підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 10.12.1999 (а.с. 3).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Носівської міської ради 04.10.2017 за №4041, ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1, на її утриманні перебуває син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 02.11.2017, складеного депутатом Носівської міської ради Недолугою Л.М. в присутності ОСОБА_3 та сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, вбачається, що по АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_2, зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2, ОСОБА_4 не зареєстрований, оскільки навчається в іншому місті, але на вихідні та свята приїздить та перебуває за даною адресою (а.с. 43).

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на необґрунтоване використання судом як доказу довідки виконавчого комітету Носівської міської ради від 04.10.2017 за №4041, про те, що на ОСОБА_4 перебуває на утриманні позивача, оскільки судом не з'ясовано, на підставі яких документів і в якому порядку секретарем Носівської міської ради Недолугою Л.М. було встановлено факт перебування на утриманні позивача сина ОСОБА_4, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки викладена в довідці інформація узгоджується з іншими доказами по справі та не спростована відповідачем. З 1 вересня 2017 року ОСОБА_4 тимчасово, в зв'язку з навчанням, зареєстрований та проживає у м. Кропивницький Кіровоградської області, проте постійним місцем проживання ОСОБА_4 є будинок АДРЕСА_1, де зареєстрована та проживає його мати ОСОБА_2 Зазначені обставини підтверджуються також актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 02.11.2017, складеного депутатом Носівської міської ради Недолугою Л.М. в присутності ОСОБА_3 та сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якому вказано, що ОСОБА_4 не зареєстрований, оскільки навчається в іншому місті, на вихідні та свята приїздить та перебуває за даною адресою, де зареєстрована та проживає його мати ОСОБА_3., а батько ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за даною адресою (а.с. 43).

Якщо батьки не досягли домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитину, спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) визначається за вибором того з батьків, з яким проживає дитина, а кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не досягли домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати їх сина ОСОБА_4 до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходив з вимог закону, який регулює спірні правовідносини. Такий розмір аліментів відповідає вимогам ч.3 ст.181 та ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України та в доводах апеляційної скарги відповідачем не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 3000 доларів США (з яких 2200 доларів США позивачем із сином було покладено на банківський рахунок, відкритий на ім'я сина, а на решту суми придбано сину одяг та ноутбук, необхідні для виїзду на навчання в інший регіон) надавались відповідачем позивачу у травні 2017 року, тобто під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Бобровицького районного суду від 04.09.2017. Доводи відповідача про фактичне припинення шлюбних відносин станом на травень 2017 року не підтверджені відповідними доказами. 1200 грн. були перераховані відповідачем на картковий рахунок сина у ПАТ КБ «ПриватБанк» 02.09.2017, тобто також під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі (а.с.74). Крім того, згідно виписки з банківського рахунку вказаний переказ грошових коштів має коментар до платежу - куртаж, а згідно пояснень позивачки куртаж - це платіж за формений одяг сина, необхідного для його навчання.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач переказав на рахунок сина у ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок аліментів 08.11.2017 - 2000 грн. та 06.12.2017 - 2000 грн. (а.с.71,75,150,151).

Відповідач також переказав на картковий рахунок сина у ПАТ КБ «ПриватБанк» 07.09.2017 - 102 грн. на поповнення мобільного рахунку, 05.10.2017 - 1000 грн., 17.10.2017 - 2000 грн. та ІНФОРМАЦІЯ_1 (у день народження сина) 2000 грн., але вказані перекази не визначені як аліменти на утримання сина, а тому відсутні підстави для врахування цих коштів саме як аліментів, сплачених за спірний період - з 11.09.2017 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (повноліття сина).

Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що сплачені ним суми аліментів дорівнюють ? частині його доходів за спірний період з 11.09.2017 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (повноліття сина), тобто що визначений судом розмір аліментів сплачений ним повністю.

За наведених обставин відповідачем не доведено наявності підстав для відмови у задоволенні вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання сина до його повноліття.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 02 квітня 2018 року.

Головуючий:Судді: