Справа № 289/168/18
Номер провадження 2/289/321/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 старостинського округу, Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивачки, залишилось спадкове майно, яке він заповідав своїй дочці, тобто позивачці, дане майно складається з:

- земельної ділянки площею 2,4662 га (кадастровий номер :06:000:0222), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, ОСОБА_2 сільська рада;

- земельної ділянки площею 0,5928 га (кадастровий номер :02:000:0192), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, ОСОБА_2 сільська рада, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, народилась 27 липня 1956 року в с. Велика Рача, Радомишльського району, Житомирської області, де і на даний час зареєстрована та проживає.

20 січня 2000 року, гр. ОСОБА_3, зробив розпорядження у вигляді заповіту (зареєстрований в реєстрі за № 4 від 20.01.2000 року), в якому заповів все своє майно ОСОБА_1, зазначений заповіт міститься в матеріалах спадкової справи.

28 лютого 2000 року помер заповідач, гр. ОСОБА_3, у віці 69 років в с. Велика Рача, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 131199, видане Великорацькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області від 28.02.2000 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_3, у відповідності до ст. 1223 ЦК України, прийняла ОСОБА_1, звернувшись до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за результатами даної заяви нотаріусом було заведено спадкову справу під № 313/2011. Крім того, позивачка вже отримала частину спадщини, а саме: право на майновий пай члена КСП в КДПНВСЦ «Росія» Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 2-314 від 28.03.2015 року.

Також, до складу спадкового майна, що залишилося після смерті заповідача, гр. ОСОБА_3, зокрема всього іншого, входять дві земельні ділянки, а саме:

- земельна ділянка площею 2,4662 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Радомишльського району Житомирської області,

- земельна ділянка площею 0,5928 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5 та згідно до Глави 10 п. 4.15 та п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК.

Однак, нотаріусом, було повідомлено позивачці, що набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину на дані земельні ділянки вона, як єдина спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що Державний акт був виданий вже після смерті заповідача, а відповідно до положень ЗУ «Про нотаріат», дані обставини є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме, видачі свідоцтв про право на спадщину.

Проте, факт належності вищезазначених земельних ділянок покійному ОСОБА_3, підтверджується:

- довідкою № 9 від 23.01.2018 року, виданою ОСОБА_2 старостинським округом Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області,

- довідкою № 10 від 23.01.2018 року, виданою ОСОБА_2 старостинським округом Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області,

- Книгою № 2 записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадянам ОСОБА_2 сільської ради Радомишльського району Житомирської області за 2004 рік.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проте у відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку».

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

На підставі викладеного вище й у відповідності до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 старостинського округу, Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт належності земельної ділянки площею 2,4662 га (кадастровий номер :06:000:0222), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, ОСОБА_2 сільська рада, та земельної ділянки площею 0,5928 га (кадастровий номер :02:000:0192), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, ОСОБА_2 сільська рада - ОСОБА_3, який помер 28.02.2000 року в с. Велика Рача, Радомишльського району Житомирської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 28.02.2000 року в с. Велика Рача, Радомишльського району Житомирської області право власності на спадкове майно, а саме:

- земельну ділянку площею 2,4662 га (кадастровий номер :06:000:0222), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, ОСОБА_2 сільська рада;

- земельну ділянку площею 0,5928 га (кадастровий номер :02:000:0192), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, ОСОБА_2 сільська рада.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький