РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3950/17

провадження у справі №2/0285/357/18

26 березня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коцюби О.М.

при секретарі Янкової Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.08.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №287/1-685, згідно умов якого Позивач надав ОСОБА_1 кредит в сумі 12000,00 дол. США зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 18.08.2013 року на умовах визначених Договором кредиту (надалі за текстом «Кредит»).

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 02.04.2009 року до Договору кредиту укладеного між Позивачем та Відповідачем, сторони домовились про зміну графіку погашення кредиту.

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 30.11.2009 року до Договору кредиту укладеного між Позивачем та Відповідачем, сторони домовились про зміну графіку погашення кредиту та про зміну кінцевого терміну повернення заборгованості, а саме: до 18.08.2018 року.

Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «УкрсоцБанк», 14.06.2010 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УкрсоцБанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

ОСОБА_1 всупереч умовам Договору кредиту, взяті на себе зобов'язання по сплаті кредитних коштів припинив виконувати, чим порушив умови Договору кредиту.

Станом на 25.09.2017 року заборгованість становить: 11098,07 доларів США боргу, що у гривневому еквіваленті становить - 291452 гривень 65 копійок, яка складається: 5824,05 доларів США - заборгованість за кредитом; 3374,46 доларів США заборгованість за відсотками; 1101,95 доларів США пеня за несвоєчасність повернення кредиту; 797,61 доларів США пеня за несвоєчасність повернення відсотків.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає та просить відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» в задоволенні позову повністю у звязку з пропуском строків позовної давності.

22.01.2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до заявлених вимог з посиланням на ч. 4 ст. 267 ЦК України, вважає, що позивач пропустив загальний, а відповідно і спеціальний строки позовної давності на звернення до суду. Цього ж дня Відповідач подав відзив на позов в якому просив відмовити Банку в задоволенні позову повністю, так як останню проплату за кредитом здійснив 26.12.2013 року як погашення простроченої заборгованості, тому вважає, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, оскільки строк повернення кредиту змінився з 18.08.2018 року на 05.02.2014 року, у звязку з невиконанням ним умов кредитного договору. Також зазначає, що після зміни строку виконання зобовязання всі наступні платежі, які передбачені графіком сплати щомісячних платежів не мали правового значення і він як позичальник був зобовязаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком не підлягали виконанню.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у відповідь на відзив відповідача зазначив, що не погоджується з відзивом відповідача виходячи з наступного. Згідно умов Кредитного договору кінцевою датою погашення кредиту є 18.08.2018 року. Відповідно до п. 1.2. кредит надавався позичальнику на споживчі цілі. Згідно ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на дату укладення кредитного договору та звернення до суду з позовом), якщо кредитодавець на підставі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобовязання зі сплати кредиту за договором, тому, згідно розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 (а.с.26-29), станом на 25.09.2017 року заборгованість становить: 11098,07 доларів США боргу, що у гривневому еквіваленті становить - 291452 грн. 65 коп.

19.08.2008 року Позивач та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №287/1-685, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 12000,00 дол. США (а.с. 21) зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 18.08.2018 року на умовах, визначених Договором кредиту від 19.08.2008 року та додатковими угодами договору №1, №2.

Згідно Довідки від 25.09.2017 року, яка видана ОСОБА_1 про те, що останній за період з 19.08.2008 року по 24.09.2017 року сплатив по кредиту в сумі 13524,75 дол. США (а.с. 24-25).

27.10.2017 року Банк поштою направив Відповідачу повідомлення з вимогою про сплату суми боргу за вище вказаним кредитним договором, вимога Відповідачем отримана поштою під розписку 03.11.2017 року (а.с. 55-56).

З кредитного договору від 19.08.2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_1, вбачається строк його дії з кінцевим терміном повернення 18.08.2018 року (а.с. 12-21).

Але, враховуючи те, що згідно довідки Банку від 25.09.2017 року за кредитом (а.с. 25), останній платіж за кредитом Відповідачем здійснено 26.12.2013 року, тому суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, оскільки строк повернення кредиту змінився з 18.08.2018 року на 26.01.2014 року.

Позовну заяву Позивач направив до суду 01.11.2017 року, про що свідчить поштовий штамп на конверті (а.с. 30).

Суд бере до уваги заяву Відповідача щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності подачі позивачем позову, так як сторони в договорі визначили обставини, при настанні яких змінюється строк виконання зобовязань позичальника (строк користування кредитом) за кредитним договором. Такі обставини настали 26.12.2013 року (неналежне виконання позичальником своїх обовязків своєчасно та в повному обсязі погашати кредит), строк виконання зобовязання за кредитним договором змінився і у позичальника виник обовязок щодо повного погашення кредитних коштів (повернути кредит) і сплатити інші передбачені договором суми до 26.01.2014 року.

Згідно п. 4. Додаткової угоди № 2 до Договору кредиту (а.с. 19) сторони домовились, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів визначених п. 2.4. Договору кредиту (а.с. 12) та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, Позичальник зобовязаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобовязання за Договором.

Згідно п. 3.3.15 Договору кредиту (а.с. 14) сторони домовились, що на вимогу Кредитора у випадках передбачених у п.п. 2.10.3, 3.2.5, 3.2.6.2 цього Договору, достроково протягом 30 (тридцяти) календарних днів після отримання Позичальником письмової вимоги Кредитора, повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф), а також достроково виконати свої зобовязання у випадках, в порядку та в строки, що передбачені в пункті 5.4. Договору кредиту.

Банк скористався своїм правом на дострокове повернення усієї суми кредиту, направивши 27.10.2017 року на адресу Відповідача відповідну вимогу (а.с. 47-48), чим змінив строк виконання основного зобовязання.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1 ст.261 ЦК України.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч. 4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першійстатті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Оскільки строк виконання основного зобовязання було змінено на 26.01.2014 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 01.11.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Після зміни строку виконання зобовязання до 26.01.2014 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 3.2.6.2 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16.

Відповідно до умов договору кредиту № 287/1-685 від 19.08.2008 року строк виконання основного зобовязання ОСОБА_1 за цим договором (повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за фактичний час використання кредиту та нарахованих штрафних санкцій) настав 26.01.2014 року, тобто після спливу 30 днів з дня порушення умов договору боржником.

Перебіг трирічного строку для предявлення ПАТ «Укрсоцбанк» вимог до Відповідача розпочався 26.01.2014 року та закінчився 26.01.2017 року.

У зазначений проміжок часу ПАТ «Укрсоцбанк» у будь-якій формі вимог до Відповідача не було предявлено.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем у справі подано заяву про застосування позовної давності.

Зі свого боку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску.

Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 261, 266, 267, 509, 526, 530, 559, 610-612, 631, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: О.М. Коцюба