АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Чернівці

справа № 2-359/09

Апеляційний суд Чернівецької області у складі у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.

секретар Скакун К.В.,

розглянувши за відсутності учасників справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2010 року (головуючий у суді першої інстанції суддя Мартинюк А. О.),

встановив:

У вересні 2010 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просило також забезпечити позов шляхом тимчасового обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2010 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Зобовязано Державну прикордонну службу України вжити заходів до забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Посилається на порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечуючи позов шляхом обмеження ОСОБА_1, ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобовязань, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Надра» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 83 158 доларів 29 центів США, що еквівалентно 640 318 грн 84 коп.

Обставинами, якими ПАТ КБ «Надра» обґрунтовувало свої вимоги, є невиконання відповідачами зобовязань за кредитним договором.

Отже, предметом позову ПАТ КБ «Надра» є стягнення грошових коштів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України 2004 року у редакції, що була чинною на час розгляду заяви про забезпечення позову, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України 2004 року позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії тимчасовому адміністратору, ліквідатору банку або Національному банку України при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 3 постанови).

Заявлений ПАТ КБ «Надра» позов у справі є позовом майнового характеру, а тому міг бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачам і знаходяться у них або в інших осіб.

Що ж стосується клопотання позивача про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження відповідачів, то воно є необґрунтованим.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України 2004 року (у відповідній редакції) цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну» (у редакції, що була чинною на час вирішення заяви про забезпечення позову) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері (ст.1).

Таким чином норми згаданого Закону регулюють публічно-правові відносини, а тому не можуть бути застосовані при вирішення у цивільній справі питання забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження фізичних осіб у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Отже, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ КБ «Надра» про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2010 року скасувати.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 05 квітня 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. М. Литвинюк

ОСОБА_3