ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

м.Суми

Справа №576/2168/17

Номер провадження 22-ц/788/305/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Гакаля Романа Володимировича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року в складі судді Колодяжного А.О., ухваленого у м. Глухів, повний текст якого складений 15 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

27 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 02 листопада 2011 року з ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов'язань з вчасного їх повернення відповідач не виконав, тому станом на 31 серпня 2017 року утворився борг на загальну суму 90329,16 грн, який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 12864,53 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 227,84 грн.

ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог не погодилось та оскаржило його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, заявник просить рішення в частині незадоволених вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів частково скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 листопада 2011 року відповідач, підписавши анкету-заяву і довідку про умови кредитування, приєднався до запропонованих банком в односторонньому порядку умов кредитного договору, які викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах банку. Зокрема, відповідач погодився на встановлені в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» умови кредитного договору, а саме, що базова відсоткова ставка за користування кредитом буде встановлена на рівні 3 % щомісяця; на щомісячні платежі у розмірі 7% від суми боргу; на внесення щомісячних платежів до 25 числа; на розмір комісії, пені та штрафів за неналежне виконання зобов'язань. Отже, як вважає позивач, законних підстав для нарахування відсотків за користування кредитом за ставкою Національного Банку України та для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені і штрафу у суду першої інстанції не було.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» Гакаля Р.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 02 листопада 2011 року ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої відповідачу була надана платіжна картка «Кредитка «Універсальна» (а.с. 7).

Підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_3 погодився, що анкета-заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він був ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявник зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 02 листопада 2011 року станом на 31 серпня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 90329,16 грн, яка складається з 8246,43 грн заборгованості за кредитом, 73755,15 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 3550 грн пені, а також 500 грн фіксованої частини штрафу та 4277,58 грн його процентної складової (а.с. 4-6).

З вказаного розрахунку заборгованості також вбачається, що за період з 07 грудня 2011 року по 31 серпня 2017 року позичальник використовував кредитні кошти та частково повертав їх банку.

Позивач надав суду апеляційної інстанції виписку по особовому рахунку SAMDN8133 позичальника ОСОБА_3, в якій відображений рух коштів за основною карткою кредитного договору № НОМЕР_1 за період з 07 грудня 2011 року по 31 січня 2018 року та підтверджується використання кредитних коштів і їх часткове повернення відповідачем (а.с. 101-137).

Вказані вище розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку в частині сум використаних та повернутих позичальником кредитних коштів не суперечать між собою.

З виписки також вбачається, що 23 грудня 2011 року на кредитній картці № НОМЕР_1 збільшено кредитний ліміт до 8000 грн (а.с. 137), термін дії кредитної картки встановлений до 31 грудня 2013 року (а.с. 139).

З 07 грудня 2011 року відповідач почав використовувати кредитні кошти банку, а також частково повертав борг, здійснивши останній платіж в сумі 3,08 грн 26 серпня 2014 року шляхом автоматичного договірного перерахування коштів у рахунок погашення кредитного боргу.

За спірний період, тобто, з 07 грудня 2011 року по 31 серпня 2017 року, банк нараховував відсотки за користування кредитом, а саме: з 07 грудня 2011 року до 01 квітня 2013 року банк застосовував процентну ставку 30 % річних; з 01 квітня 2013 року до 01 вересня 2014 року проценти нараховувались по ставці 27,6 % річних; з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - по ставці 32,4 % річних; з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2017 року - по ставці 42% (а.с. 4-6).

Водночас, суду апеляційної інстанції позивач надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN8133, яку 09 листопада 2011 року підписав позичальник ОСОБА_3 і яка містить умови щодо базової відсоткової ставки на рівні 3 % за місяць (або 36 % річних). Умов щодо одностороннього збільшення банком процентної ставки вказана Довідка не містить, додаткових угод з цього приводу сторони не укладали, а доказів на підтвердження зворотного суду не надано.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ч. 1 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду») процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

На момент підписання Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» обумовили базову процентну ставку на рівні 3 % за місяць (36 % річних) без зазначення можливості її зміни, тобто, процентна ставка у спірних правовідносинах є фіксованою.

Кредитний договір від 02 листопада 2011 року № б/н, зокрема, анкета-заява та Довідка про умови кредитування умов і підстав для зміни процентної ставки не містять, тобто, сторонами не узгоджені ні процедура зміни процентної ставки, ні можливість її зміни взагалі.

Підпункт 1.1.3.2.3 п. 1.1.3.2 Умов і Правил надання банківських послуг хоча і містить можливість односторонньої зміни банком тарифів, проте, всупереч вимогам ст.ст. 207, 1055 ЦК України та ст. 11 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції від 02 грудня 2010 року) позичальником цей документ не підписаний, тобто, відносно відповідача банком не дотримано вимог щодо передачі оригіналу Умов і Правил надання банківських послуг, тому вказаний документ не можна вважати складовою частиною укладеного кредитного договору, а відтак, сторонами не було досягнуто згоди щодо такої істотної умови договору як право банку в односторонньому порядку змінювати тарифи, зокрема, і розмір відсотків також, тому законні підстави для нарахування банком та стягнення судом вказаної складової кредитного боргу відсутні.

Отже, за відсутності попередньої згоди позичальника на зміну процентної ставки, тобто, за відсутності такої можливості взагалі, слід виходити з умов кредитного договору про базову процентну ставку на рівні 3 % щомісячно (або 36 % річних) на залишок непростроченого боргу.

Відтак, слід вважати, що ОСОБА_3 мав обов'язок перед банком сплачувати не більше, ніж 3 % за користування кредитними коштами за місяць (36% річних), тому позовні вимоги в частині стягнення з нього 73755,15 грн заборгованості по процентам за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню, а рішення суду в цій частині - зміні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції заявником апеляційної скарги наданий альтернативний розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 листопада 2011 року, який проведений у відповідності до погоджених сторонами умов договору на момент його укладення, тобто, виходячи з процентної ставки 3% щомісяця (або 36 % річних) (а.с. 88-90).

З вказаного альтернативного розрахунку вбачається, що заборгованість по кредиту складає 8246,43 грн, борг по процентам за користування кредитними коштами нарахований у сумі 7905,44 грн, пеня - 1080 грн, а штраф - 1307,59 грн.

Доказів на спростування альтернативного розрахунку кредитної заборгованості відповідач не надав, а матеріали справи цього не містять, та, крім того, цей розрахунок узгоджується з умовами кредитного договору, на які погодився відповідач, підписавши 02 листопада 2011 року Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню 7905,44 грн заборгованості по процентам за користування кредитними коштами.

Стосовно позовних вимог про стягнення пені і штрафу (фіксованої частини та процентної складової) колегія суддів зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З підписаної відповідачем Довідки про умови кредитування вбачається, що пеня застосовується як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, Довідкою про умови кредитування також передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності, за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування, повернення кредиту.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня у спірних правовідносинах є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо одночасного стягнення з боржника пені та штрафу задоволені бути не можуть, тому, на думку колегії суддів, з відповідача на користь позивача слід стягнути лише пеню, розмір якої в альтернативному розрахунку боргу нарахований, виходячи з базової відсоткової ставки 3 % на місяць (або 36% річних), і складає 1080 грн

З урахуванням зазначеного, загальний розмір кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 17231,87 грн і складається вона із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 8246,43 грн, стягнення якої позивачем не оскаржується, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7905,44 грн та 1080 грн пені.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення частини процентів за користування кредитними коштами, оскільки їх нарахування за спірний період здійснював за ставкою Національного Банку України, та пені з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а його висновки в цій частині не відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому рішення суду в зазначеній частині необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 7905,44 грн і 1080 грн пені, а всього підлягають стягненню 17231,87 грн (8246,43 + 7905,44 + 1080) заборгованості за кредитним договором, а не 12864,53 грн, з яких 4618,10 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, як визначив суд першої інстанції.

За таких обставин, оскаржене рішення суду на підставі ч. 1 п. п. 1, 4 ст. 376; ч. 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити.

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольняються частково, а саме: на 19 %, тому на підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України сплачений ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в суді першої інстанції у сумі 304 грн (19 % від 1600 грн) та за апеляційний перегляд у сумі 456 грн (19% від 2400 грн), пропорційно до задоволених позовних вимог, слід компенсувати позивачу за рахунок ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; ч. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 листопада 2011 року у сумі 17231 грн 87 коп., з яких 8246 грн 43 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 7905 грн 44 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1080 грн пені, а не 12864 грн 53 коп. кредитної заборгованості, з якої 4618 грн 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, як вказав суд першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 304 грн на відшкодування судового збору, а не 227 грн 84 коп., як вказав суд першої інстанції.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 456 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді: