АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 березня 2018 року

м. Харків

справа № 641/7071/16-ц

провадження № 22ц/790/1154/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2017 року, головуючого першої інстанції судді Курганнікової О.А. по справі № 641/7071/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування квартирою та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування квартирою та виселення.

В обґрунтування зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.12.2004 року. Разом з ним в квартирі проживає його теперішня дружина ОСОБА_5 з їх спільною дитиною ОСОБА_6. Також в спірній квартирі зареєстрована та проживає його колишня дружина ОСОБА_3, а також зареєстрований його син ОСОБА_4, який починаючи з грудня 2013 року проживає в США.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 23.09.2010 року він неодноразово звертався до неї з вимогою звільнити займане приміщення, оскільки проживання з його новою сім'єю стало неможливим. Останнім часом проживання з ОСОБА_3 стало нестерпним, оскільки вона постійно чинить сварки, погрожує фізичною розправою, ображає нецензурною лайкою. Через реєстрацію відповідачів він вимушений сплачувати більшу суму грошей за комунальні послуги. Тим самим відповідачі створюють перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своєю власністю у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

27.11.2017 року до суду першої інстанції позивач подав заяву про залишення без розгляду в частині позовних вимог до ОСОБА_4

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Посилається на неможливість сумісного проживання з колишньою дружиною, оскільки остання постійно чинить сварки, не сплачує комунальні послуги.

Зазначає, що у відповідача є інше місце проживання - разом з її батьками.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.12.2004 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Палєвою О.М. та зареєстрованому в реєстрі правочинів під № 2235 (а.с. 5).

Відповідно до інформації довідки КП «Жилкомсервіс» № 4460/2/07-05 від 11.03.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованими значаться ОСОБА_2, як власник, ОСОБА_3, як колишня дружина, ОСОБА_4, син (а. с. 7).

23.09.2010 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

В судовому засіданні суду першої інстанції сторонами визнано обставину, про те, що ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишилася проживати в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватися тільки в судовому порядку.

Щодо виселення колишніх членів сім'ї власника, якою є ОСОБА_3, то відповідно до ст. ст. 9, 156, 157 Житлового Кодексу України власне факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до норм ст. 116 Житлового Кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У всіх трьох випадках до винних осіб повинні попередньо вживатись заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Судом було вірно встановлено, що позивачем не було надано доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві, а саме, що відповідач постійно чинить сварки, погрожує фізичною розправою, ображає нецензурною лайкою, а також щодо перешкод ОСОБА_3 у проживанні теперішньої дружини позивача з їх спільною дитиною, та звернення з цього приводу до інших органів, зазначених вище, для попередження особи стосовно порушення правил соціалістичного співжиття.

Доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.04.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна