Справа № 158/557/18
Провадження № 2/0158/282/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2006 року помер її дід ОСОБА_5, після смерті якого залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Ківерці, по вул. Б. Хмельницького, 18А, Ківерцівського району Волинської області.

Зазначене майно було набуте ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час перебування в шлюбі, тому є спільним майном подружжя, і відповідно кожному із подружжя належало по 1/2 частці вищевказаного будинку.

Після смерті ОСОБА_5 у фактичне володіння спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, який приходився чоловіком ОСОБА_3, а позивачу батьком, однак спадкових прав на майно не оформили, оскільки померли.

Спадкоємці першої черги, відповідачі по справі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відмовились від своєї частки майна в користь ОСОБА_1, про що склали відповідні заяви.

Разом з тим, у даний час вона звернувся до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця.

Просить суд визнати за нею право власності на вищевказане майно, в порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_7, який помер 10.08.2007 року та після смерті баби, ОСОБА_6, яка померла 22.03.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 029014 від 13.11.2006 року, актовий запис № 205, виданого відділом РАЦС Ківерцівського ПУЮ Волинської області ОСОБА_5 помер 13.11.2006 року.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок №03831 від 15.10.1999 року, померлий ОСОБА_5 є власником житлового будинку, який знаходиться в м. Ківерці по вул. Б.Хмельницького, 18А, Волинської області.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯР №799658 від 16.09.1963 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано не було.

Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, і як передбачає ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 13.11.2006 року прийняла його дружина ОСОБА_6 (3/4 частини майна) та син ОСОБА_7 (1/4 частина майна).

Родинні відносини ОСОБА_7 зі спадкодавцем ОСОБА_5, а саме, що останній приходиться батьком ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №259304 від 08.06.1972 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №186443 від 28.03.2016 року ОСОБА_6 померла 22.03.2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №58.

Разом з тим, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №046201 від 10.08.2007 року ОСОБА_7, який приходиться сином ОСОБА_5, чоловіком ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ від 20.07.2016 року) та батьком позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії І-ЕГ №239634 від 21.07.2016 року та свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ №011196 від 14.11.1997 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

В силу ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Разом з тим, постановами Ківерцівської державної нотаріальної контори №1613/02-31 від 13.09.2016 року № 1313 від 16.08.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_7 та баби ОСОБА_6, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавців /а.с. 17-18/.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 229, 247, 258-259, 263-265, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 392, 1222, 1265, 1268-1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Ківерці, по вул. Б. Хмельницького, 18А, в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_7, який помер 10.08.2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Ківерці, по вул. Б. Хмельницького, 18А, в порядку спадкування за законом, після смерті баби, ОСОБА_6, яка померла 22.03.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду у Волинській області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які були відсутні під час проголошення рішення, в цей же термін з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька