Провадження № 2/760/1887/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
15.08.2017 позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою - АДРЕСА_1 та зобов'язати відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.
Свої вимоги мотивує тим, що позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 23.12.2016 та зареєстрованого в реєстрі за № 778.
Зазначає, що на момент підписання договору в квартирі були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 Відповідно до п. 8 договору продавець ОСОБА_7, зобов'язувався зняти з реєстраційного обліку усіх осіб до 31.01.2017 та сплатити заборгованість з комунальних послуг.
Разом з тим, вказані вище особи були зняті з реєстраційного обліку, крім відповідача.
Вказує, що будь - яких усних чи письмових домовленостей між нею та відповідачем стосовно його проживання у спірній квартирі немає.
Крім того, відповідач не є членом родини позивача, а тому порушує права останньої на вільне користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи вищенаведене, просила задовольнити позовні вимоги.
15.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 16.08.2017 позовну заяву було залишено без руху з наданням терміну для усунення недоліків.
25.09.2017 на адресу суд позивачем було подано заяву на виконання вимог вищезазначеної ухвали.
Ухвалою суду від 06.11.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 14.03.2018.
Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Проте представником позивача було подано заяву до суду в якій останній просить розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 23.12.2016 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5-7).
Як вбачається з матеріалів справи, у спірній квартирі значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_2
Згідно актів від 30.10.2017 та 19.01.2018 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає протягом двох років.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно з ст.ст.317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 застосовуючи положення статті 391 ЦК України відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями (бездіяльністю) відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Як встановлено вище, позивач є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1.
Встановлено, що в розумінні вимог чинного законодавства, відповідач не є членом сім'ї позивача, тобто власника житла.
Також встановлено, що між позивачем та відповідачем не було встановлено житлового сервітуту на спірне житлове приміщення ні в силу закону , ні в силу договору.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був зареєстрований як член сім"ї попереднього власника житла та відповідно, внаслідок відчуження спірної квартири втратив право на її користування.
З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача в частині зобов'язати відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує.
З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 - 83, 133, 141, 223, 247, 258 - 259, 263-265, 268, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою - АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.(зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640,00 грн.
В іншій частині позовних вимог-відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: