АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/665/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 638/15099/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року (суддя Штих Т.В.),-

встановив:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 12 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено договір №, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 24 674 грн. та зобовязався повернути вказану суму у строк до 12 квітня 2014 року.

Посилаючись на те, що 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 22 682,78 грн., яка станом на 05 вересня 2016 року складається з 16 116,43 грн. заборгованості за кредитом, 1600,72 грн. заборгованості за процентами та 4965,63 грн. комісії.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки умовам договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 15 жовтня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Кредит», а також договору факторингу, укладеного 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за якими позивач набув право вимоги за спірним кредитним договором.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 12 квітня 2012 року між ТОВ «ОТП Кредит» (Кредитор), ОСОБА_1 (Позичальник) та ПАТ «ОТП Банк» (Банк) було укладено договір про надання споживчого кредиту №, за умовами якого відповідач отримав від ПАТ «ОТП Кредит» 24674 грн. та зобовязався повернути вказану суму у строк до 12 квітня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надано належних та допустимих доказів набуття права вимоги за кредитним договором, укладеним 12 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ОТП Кредит», а також дійсний розмір заборгованості відповідача за цим договором.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час ухвалення судового рішення, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК).

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалось на те, що право вимоги за спірним кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 15 жовтня 2012 року перейшло від ТОВ «ОТП Кредит» до ПАТ «ОТП Банк», а на підставі договору факторингу від 18 грудня 2013 року було набуто позивачем.

Умовами вказаних договорів передбачено, що до нового кредитора переходить право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до договору.

Наданий до суду витяг з додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 15 жовтня 2012 року не є достатнім та достовірним доказом набуття позивачем права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ОТП Кредит» та ОСОБА_1, оскільки належним чином не посвідчений, а лише містить підпис представника позивача та відбиток печатки ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке стороною вказаного договору не було.

Крім того, позивачем не надано і матеріали справи не містять розрахунку заборгованості відповідача за спірним кредитним договором, що позбавляє суд можливості перевірити дійсний її розмір.

Отже, позивач не довів свого позову, що є його обов'язком відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення заявленого позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_2