РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Науменко А.В.

секретаря судового засідання Полегенький В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Миколаївської області, Слідчого відділу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 сервісний центр № 5141 Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Миколаївської області, Слідчого відділу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 сервісний центр № 5141 Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в 2003 році, позивач ОСОБА_1 придбала автомобіль NONDA CIVIC 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № D1ЗВ22205170 у громадянки України Григор'євської (в подальшому прізвище змінено в звязку з одруженням на ОСОБА_4) ОСОБА_5, яка діяла на підставі доручення від власника автомобіля ОСОБА_6. Одразу в день придбання автомобіля позивачем було отримано реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОІС 583494 від 21.05.2003 року. В 2008 році свідоцтво було втрачене та після звернення до РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС в Одеській області позивач отримав нове свідоцтво ВНС160231 від 26.08.2008 року.

13.07.2017 року позивач звернулась до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області № 5141 із заявою про зняття транспортного засобу з реєстрації з метою подальшого продажу автомобіля, однак їй було відмовлено та було надано відповідь за № 31/15/5141 про те, що згідно бази даних АІС «Автомобіль» МВС України в Одеській області та єдиного державного реєстру МВС України зазначений автомобіль перебуває під обмеженням, а саме арешт накладений постановою про арешт автомобіля від 30.01.2005 року по кримінальній справі № 3031160 слідчим слідчого відділу Миколаївського міського управління УМВС у Миколаївській області ОСОБА_7 Тобто, як вбачається із відповіді, автомобіль арештовано після того як його придбала позивач.

У звязку з повторним перерозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси вказана цивільна справа передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 08.02.2018 року вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач ОСОБА_1 проти спрощеного провадження не заперечувала.

До суду надійшли письмові пояснення від 01.12.2017 року, також письмовий відзив від 28.03.2018 року, згідно якого відповідач ОСОБА_8 управління Національної поліції в Миколаївської області визнає, що зазначений автомобіль належить позивачу, але вважає що вони є неналежним відповідачем у справі, тому просили позов залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини та за наявності достатніх підстав, суддя приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб у порядку скороченого провадження, виходячи з наступного.

Позивач посилається на те, що в 2003 році вона придбала автомобіль NONDA CIVIC 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № D1ЗВ22205170 у громадянки України Григор'євської (в подальшому прізвище змінено в звязку з одруженням на ОСОБА_4) ОСОБА_5, яка діяла на підставі доручення від власника автомобіля ОСОБА_6. Одразу в день придбання автомобіля позивачем було отримано реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОІС 583494 від 21.05.2003 року. В 2008 році свідоцтво було втрачене та після звернення до РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС в Одеській області позивач отримав нове свідоцтво ВНС160231 від 26.08.2008 року.

13.07.2017 року позивач звернулась до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області № 5141 із заявою про зняття транспортного засобу з реєстрації з метою подальшого продажу автомобіля, однак їй було відмовлено та було надано відповідь за № 31/15/5141 про те, що згідно бази даних АІС «Автомобіль» МВС України в Одеській області та єдиного державного реєстру МВС України зазначений автомобіль перебуває під обмеженням, а саме арешт накладений постановою про арешт автомобіля від 30.01.2005 року по кримінальній справі № 3031160 слідчим слідчого відділу Миколаївського міського управління УМВС у Миколаївській області ОСОБА_7 Тобто, як вбачається із відповіді, автомобіль арештовано після того як його придбала позивач.

Також судом встановлено, що 19.09.2005 року заступником начальника СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївської області, винесено постанову про припинення кримінальної справи, із змісту якої вбачається, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 домовилась усно з ОСОБА_6, який був власником автомобіля NONDA CIVIC 1994 року випуску про продаж зазначеного автомобіля. Після чого в рахунок плати за автомобіль сплатила митні послуги на ввіз вказаного автомобіля, частину коштів передала власнику та сплатила ремонт автомобіля в розмірі 4350,0 доларів США, а залишок суми в розмірі 1150,0 доларів США зобовязалася виплатити пізніше під час передачі довіреності на її імя на право володіння автомобілем.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаїв № П-1/2008 від 11.02.2008 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 358 КК України закрита на підставі амністії. Тобто, як вбачається із відповіді, автомобіль арештовано після того як його придбала позивач. При цьому було встановлено, що діями ОСОБА_4 заподіяла власнику автомобіля матеріальну шкоду в розмірі 14125,50 гривен.

В подальшому рішенням Заводського районного суду м. Миколаїв по цивільній справі № 2/1412/2548/12 від 19.03.2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь власника ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 1150,0 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.03.2012 рокустановило 9177,0 гривен та моральну шкоду у розмірі 500,0 гривен.

Тобто, як вбачається з матеріалів кримінальної та цивільної справи спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вирішено ще в 2012 році. Однак, як вбачається з матеріалів кримінальної та цивільної справи ані слідчим, ані судом не вирішено питання про скасування постанови про арешт автомобіля.

Судом встановлено, що позивач не була підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним відповідачем у кримінальній справі, автомобіль не був та не є речовим доказом у зазначеній справі. Кримінальна справа № 03031160 в рамках якої був накладений арешт, порушена в відношенні Григор'євської (в подальшому прізвище змінено в звязку з одруженням на ОСОБА_4) Т. А., яка діяла на підставі доручення при відчуженні автомобіля. Транспортний засіб на імя позивача був зареєстрований, ще до порушення кримінального провадження. Таким чином, суд вважає, що накладення арешту на транспортний засіб позивача є протиправним та порушує її право власності.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Згідно ст. 328 ЦК Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

В даному випадку в діях позивача не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбано у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль набуто правомірно.

Відповідно судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини».

Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,0 грн., що підтверджуються квитанцією, наявною в матеріалах справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст.41 Конституції України, ст..ст. 16,317,319,321,328,386,391 Цивільного кодексу України, ст.ст.10,11,61,88, 214-217,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Миколаївської області, Слідчого відділу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 сервісний центр № 5141 Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт на належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль NONDA CIVIC 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № D1ЗВ22205170, реєстраційний номер НОМЕР_3, накладений слідчим слідчого відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_10, постановою від 30.01.2005 року по кримінальний справі № 03031160.

Встановити порядок виконання рішення за яким вказане рішення суду є підставою для Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області № 5141 для внесення відповідного запису про скасування арешту до бази даних АІС «Автомобіль» МВС України в Одеській області та єдиного державного реєстру МВС України, належного ОСОБА_1 на праві власності автомобіля NONDA CIVIC 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № D1ЗВ22205170, реєстраційний номер НОМЕР_3, накладеного слідчим слідчого відділу Миколаївського міського управління УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_10, постановою від 30.01.2005 року по кримінальний справі № 03031160.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 управління Національної поліції в Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,0 грн.

Згідно ч.1 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В.Науменко

05.04.18