Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3441/17

номер провадження 2/695/334/18

26 березня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л. В.

за участю:

секретаря Бреуса В.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, орган опіки та піклування Золотоніської міської ради Черкаської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Золотоніської міської ради Черкаської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири № 38 у буд. 235, що знаходиться по вул. Шевченка в м. Золотоноша Черкаської області. Відповідач по справі є ОСОБА_3 є дочкою позивача, а ОСОБА_4 відповідно онукою. Місце проживання відповідачів зареєстроване у даній квартирі, однак останні з 2002 року в ній не проживають, особистих речей там не зберігають, жодних домовленостей про користування вказаною квартирою із позивачем не мають, а фактичне місце проживання відповідачів позивачу не відоме. Той факт, що відповідачі зареєстрована у його квартирі, хоча нею не користуються створює позивачу незручності та заважає повноцінно користуватися вказаною квартирою, оскільки позивач має намір її продати. Відповідачі за своїм місцем реєстрації не знімається, чим порушують право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, а тому останній звернувся до суду із відповідною позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 на задоволенні своїх позовних вимог наполягав у повному обсязі та надав суду пояснення аналогічні поясненням викладеним в позовній заяві.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог та обставин викладених в позовній заяві не заперечувала, вирішення вказаної справи поклала на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися із невідомих для суду причин. хоча про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином у порядку визначеному законодавством. в тому числі шляхом відповідного оголошення в засобах масової інформації, що стверджується відповідними доказами доданими до справи.

Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу по справі, ОСОБА_1 належить квартира № 34 в будинку № 235, що розташований по вул. Шевченка у м. Золотоноша Черкаської області, що стверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло від 10.12.1998 року, право власності на спадщину за законом від 17.04.2002 року та даними технічного паспорта на приватизовану квартиру № 38, які досліджені судом в судовому засіданні та сумнівів у собі не викликають.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі №34 в будинку №235, що розташований за адресою вул. Шевченка, м. Золотоноша Черкаської області та в ній не проживають, що стверджується відповідною довідкою ВАТ «Янтарь» від 30.11.2017 року та №1409.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1988 року, та добре знає позивача, хоча й проживає в іншому підїзді. ОСОБА_3А з 2002 року у даному будинку не проживає, про причини її відсутності йому не відомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 на одній площадці із позивачем та добре знає сімю останнього. ОСОБА_3 після закінчення школи переїхала до м. Київ, де і проживає, після свого переїзду приїздила лише один раз та народила ОСОБА_4, після чого жодного разу додому не поверталася, навіть на похорони матері не приїхала.

Відсутність відповідачів за місцем своєї реєстрації у квартирі позивача стверджується також актом обстеження квартири головою будинкової ради ОСОБА_8, що додані до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормами статей ст., ст. 9, 156 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином судом встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежують право позивача на власність та вільного розпорядження нею, а тому суд вважає що позов в частині визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням необхідно задовольнити.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади - виконавчого органу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Окрім того визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, оскільки позивачеві не було відмовлено у задоволенні вказаної вимоги в позасудовому порядку, вказана вимога є недоведеною.

У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачів.

На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі - задоволенню не підлягають.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 391, 405 ЦК України, ст., ст. 10, 141,

ст., ст. 264, 265, 274, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Золотоніської міської ради Черкаської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: 19700, АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано головуючим 30 березня 2018 року