Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа №1715/13426/12

провадження № 61-4281св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), ЖуравельВ. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 9 серпня 2016 року в складі суддів: Ковалевича С. П., Рожина Ю. М., Малько О. С.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Рівненського міського суду від 18 жовтня 2012 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви зазначала, що вказаним рішенням задоволено позов ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_4, про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловіка ОСОБА_7 Підставою усунення її від спадкування стало встановлення факту недійсності укладеного між ними 19 червня 1961 року шлюбу у зв'язку з тим, що з 1957 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8

20 лютого 2015 року вона дізналася, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер, про що в Державному реєстрі актів цивільного стану вчинено актовий запис. Вважаючи зазначену обставину нововиявленою, яка є істотною для зазначеної справи обставиною і не була відома позивачу на час розгляду справи про усунення її від права на спадкування, просила про задоволення заяви.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 2 червня 2016 року в складі судді Бердія М. А. заяву задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування скасовано за нововиявленими обставинами. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що зазначена у заяві обставина є нововиявленою, у зв'язку з чим і на підставі частини першої статті 46 Кодексу законів про шлюб та сім'ю (далі - КЗпШС) шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 слід вважати дійсним з 5 серпня 1991 року, тобто з наступного дня після дати смерті ОСОБА_8

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 9 серпня 2016 року рішення міського суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не усунув допущене судом першої інстанції порушення процесуального закону, безпідставно вважав новий доказ, поданий ОСОБА_5 нововиявленою обставиною.

12 вересня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в даній справі.

18 листопада 2016 року від ОСОБА_5 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 січня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах заявлених у суді першої інстанції вимог.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2012 року задоволено позов ОСОБА_6 про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування майна ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Установивши, що на день реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, міський суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 не має права на спадкування, оскільки шлюб між нею та ОСОБА_10 є недійсним в силу закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України підставою для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у зв'язку з новоявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Встановлено і не заперечується сторонами, що на момент укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 19 червня 1961 року ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому 17 липня 1957 року шлюбі з ОСОБА_8

Відповідно до статей 111, 114 чинного на момент спірних правовідносин Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і про акти громадянського стану (1926 року) такий шлюб є недійсним з моменту реєстрації.

За таких обставин сам по собі факт смерті ОСОБА_8 як чоловіка ОСОБА_5 у раніше зареєстрованому шлюбі не має правового значення у даній справі, оскільки не впливає на дійсність (недійсність) пізніше зареєстрованого її шлюбу з ОСОБА_7

Отже, факт смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 року не є нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково вважав нововиявленою обставиною дані про смерть ОСОБА_8, про що ОСОБА_5 дізналась після ухвалення рішення Рівненським міським Судом Рівненської області 18 жовтня 2012 року, та безпідставно переглянув указане рішення по суті. Апеляційний суд допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не усунув.

Судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд першої інстанції встановив обставини на підставі недопустимих доказів і ці порушення не були усунуті апеляційним судом. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 411 ЦПК України судові рішення за таких обставин, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 9 серпня 2016 року скасувати, направити справу на новий розгляд до Рівненського міського суду Рівненської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель В.І. Крат

В. П. Курило