Справа №265/8811/17
Провадження №2-о/265/14/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря судового засідання Мамаєвої С.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини 05.07.2014р. за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1985 року померла її мати ОСОБА_6, яка проживала у м. Маріуполі за адресою: АДРЕСА_2. В свою чергу вона, з 1997 року постійно проживала в одній квартирі зі своєю матірю за вищенаведеною адресою. Матір перебувала у похилому віці і останнім часом не могла самостійно себе обслуговувати, а тому потребувала сторонньої допомоги, в свою чергу вона як єдина донька постійно була поряд з нею, допомагала їй та забезпечувала всім необхідним. 05 липня 2014 року ОСОБА_6 померла у віці 91 років, про що 07.07.2014 року складено відповідний актовий запис № 903, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО № 775742, виданим 07.07.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Вона особисто організовувала поховання матері та несла всі повязані із цим фінансові витрати. Після смерті матері ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/4 частка в праві власності на квартиру АДРЕСА_3. Право власності на частку у даній квартирі мати набула за час життя в порядку приватизації державного житлового фонду. Від спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_6 заявниця не відмовлялась, а навпаки завжди вважала, що оскільки є єдиною донькою, проживаю разом з нею, тому вважається такою, що прийняла спадщину. У жовтні 2017 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_6, померлої 05.07.2014 року, проте, нотаріусом було розяснено, що у звязку із тим, що місце її проживання зареєстроване за іншою адресою, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. У звязку із викладеним просила задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини 05.07.2014 року за адресою: АДРЕСА_1.

Заявниця ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним у заяві та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 приходиться йому матірю. Вона дійсно постійно проживала разом із його бабусею, ОСОБА_6 та доглядала її. Проти задоволення заяви не заперечувала.

Заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, надали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення вимог заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6, померла 05 липня 2014 року, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 07 липня 2014 року зроблено відповідний актовий запис № 903 ( а.с.16)

ОСОБА_2 (дівоче Прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження УД № 093121 виданого Коропським районним РАГС, актовий запис № 28 від 14.01.1945 року. ( а.с.10)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 5 від 01 грудня 2017 року, виданий Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 15.04.1950 року було укладено шлюб, актовий запис №11 що підтверджує дошлюбне прізвища померлої 05 липня 2014 року ОСОБА_6. (а.с.13)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили, що ОСОБА_2 дійсно з 1997 року проживала разом ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 по день смерті останньої 05 липня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234ЦК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.3 ст.235 ЦК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 2 п. 5ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на наведені вище письмові та отриманні під час розгляду справи докази, суд вважає доведеним факт того, що заявник ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6, в квартирі АДРЕСА_5 в Лівобережному районі міста Маріуполя Донецької області.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,81,89,133,141,258,259,263,293,315,319, ч. 2 п. 5 ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1) разом із спадкодавцем ОСОБА_6, на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті 05 липня 2014 року за адресою: бульвар Морський (колишня назва Комсомольський) АДРЕСА_6 місто Маріуполь Донецької області.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя