Справа № 573/2469/17
Номер провадження 2/573/62/18
РІШЕННЯ

іменем України

10 квітня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, зобов'язання їх скасувати, визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області про визнання права власності на 5/6 частин домоволодіння в порядку спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Білопільської районної державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, зобов'язання його скасувати, визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_2. Спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління спадковим майном прийняв він, його брат ОСОБА_2 та їхня мати ОСОБА_4, оскільки всі вони проживали у спадковому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_4 року їхня мати ОСОБА_4 померла. Після її смерті виявилося, що при житті, а саме 21 жовтня 2005 року, вона отримала у Білопільській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1445, відповідно до якого успадкувала після смерті чоловіка вказане вище домоволодіння. Цього ж дня матір склала заповіт, яким усе своє майно заповіла його братові ОСОБА_2 Позивач вважає, що вказане свідоцтво про право на спадщину за законом порушує його спадкові права, тому що при його оформленні нотаріусом безпідставно не було встановлено повного кола спадкоємців ОСОБА_3, які прийняли спадщину, та не враховано його спадкових прав як спадкоємця першої черги, який на день смерті та після смерті батька проживав у спадковому будинку та якому на час відкриття спадщини виповнилося лише 15 років. Про порушення своїх спадкових прав він дізнався лише 11 серпня 2017 року при зверненні до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що частка матері ОСОБА_4 у спадщині, що залишилася після смерті батька, була завищена, позивач просить суд визнати частково недійсним та зобов'язати Білопільську районну державну нотаріальну контору скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 жовтня 2005 року за реєстровим №1445, та визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3

Ухвалою від 15 січня 2018 року відкрито провадження по справі.

05 березня 2018 року до Білопільського районного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1, а також його зустрічна позовна заява до ОСОБА_1, Білопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на 5/6 частин домоволодіння в порядку спадкування. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що з 21 травня 1966 року їхні з ОСОБА_1 батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білопільського міськвиконкому від 28 вересня 1973 року їхньому батьку було надано земельну ділянку площею 600 кв. м, після чого 11 грудня 1973 року укладено нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Дозвіл на початок будівельних робіт батько отримав у 1973 році, а 27 лютого 1981 року було затверджено акт приймання і ведення в експлуатацію житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 року батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного житлового будинку, інша 1/2 частина вказаного будинку належала особисто їхній матері ОСОБА_4, як частка одного із подружжя у майні, яке придбане за час шлюбу. Спадщину після смерті батька прийняв він, його брат ОСОБА_1 та їхня мати ОСОБА_4 Таким чином, 1/2 частина будинку, як спадкове майно, повинна була бути поділена між трьома спадкоємцями, при цьому частка кожного складає 1/6 частину всього будинку. Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради народних депутатів від 14 травня 1983 року їхній матері ОСОБА_4 дозволено одержати право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_2 відповідно до ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю УРСР. Враховуючи, що його брат ОСОБА_1 з 1985 року не звертався із позовом до матері про визнання права власності на 1/6 частину будинку, остання оформила його на себе, що привело до часткової недійсності документів про право власності на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати померла. За життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Він звернувся до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином, у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 він успадкував 1/6 частину будинку, у порядку спадкування після смерті матері ще 1/6 частину будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, та 1/2 частину будинку, яка належала особисто їй. Тобто його частка у праві власності на будинок складає 5/6. Його ж брат ОСОБА_1 успадкував лише 1/6 частину вказаного будинку у порядку спадкування після смерті батька. Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просить визнати за ним у порядку спадкування право власності на 5/6 частин домоволодіння АДРЕСА_2, проти визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину вказаного домоволодіння він не заперечує, в решті вимог остання просить відмовити.

29 березня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, в якій він посилаючись на обставини, викладені в первісній позовній заяві, а також на те, що 09 грудня 2017 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого після смерті матері ОСОБА_4 успадкував спірне домоволодіння, просить суд визнати недійсними та зобов'язати Білопільську районну державну нотаріальну контору скасувати свідоцтва про право на спадщину, видані після смерті ОСОБА_3 та після смерті ОСОБА_4, а також визнати за ним у порядку спадкування після смерті батька право власності на 1/6 частину спірного домоволодіння.

Цього ж дня, тобто 29 березня 2018 року, від ОСОБА_2 надійшла уточнена зустрічна позовна заява, в якій він посилаючись на обставини, викладені в первісній зустрічній позовній заяві, а також на те, що він не заперечує, що ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 належить 1/6 частина спірного будинку, просить визнати за ним право власності на 5/6 частин спірного домоволодіння, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане йому Білопільською районною державною нотаріальною конторою 09 грудня 2017 року після смерті матері ОСОБА_3

Також 03 квітня 2018 року від ОСОБА_2 надійшла заява про визнання уточнених позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, уточненні позовні вимоги підтримують у повному обсязі, щодо визнання чи не визнання уточнених зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 нічого не зазначили.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися. ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує повністю, позовні вимоги ОСОБА_2 визнає повністю.

Представник відповідача за первісним та зустрічним позовами - Білопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, державний нотаріус Ковальова Л.Б. направила суду заяву про розгляд справи без її участі, проти скасування свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, а також визнання з ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину спірного будинку заперечує, оскільки при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відомості про інших спадкоємців нотаріусу не повідомлялися, заяви про прийняття спадщини у спадковій справі відсутні.

Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а. с. 30, 104).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано 21 травня 1966 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 104).

Рішенням Білопільської міської ради від 28 вересня 1973 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 600 кв. м для індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_2 (а. і. с. 13).

На підставі вказаного рішення, 11 грудня 1973 року між ОСОБА_3 та виконавчим комітетом Білопільської міської ради було укладено нотаріально посвідчену угоду про передачу в безстрокове користування вказаної вище земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності (а. і. с. 14).

Також в 1973 році ОСОБА_3 отримав дозвіл на виконання будівельних робіт на вказаній земельній ділянці (а. і. с. 20).

12 лютого 1981 року було складено акт про закінчення будівництва та ведення в експлуатацію збудованого ОСОБА_8 домоволодіння АДРЕСА_2 (а. і. с. 26). Вказаний акт затверджений рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради від 27 лютого 1981 року №37 (а. с. 27).

08 квітня 1981 року вказане домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстроване Сумським обласним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_3 (а. і. с. 28).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю УРСР, який діяв на час набуття ОСОБА_3 права власності на вказане домоволодіння, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Тобто права ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як подружжя, на вказаний житловий будинок були рівними.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі й на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_2 Сумської області (а. с. 79-80).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з копії будинкової книги, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 у спадковому будинку по АДРЕСА_2 проживали його дружина ОСОБА_4 та їхні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які на той час були неповнолітніми (а. с. 44-45).

Факт проживання ОСОБА_1 у спадковому будинку також підтверджується довідкою виконавчого комітету Білопільської міської ради від 08 листопада 2017 року, відповідно до якої станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року та по 1988 рік ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 47).

Тобто судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхня матір ОСОБА_4 своєчасно прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, вступивши в управління та володіння спадковим майном, а отже їхні права на спадщину є рівними. Частка кожного з них на спадщину у вигляді 1/2 частини вказаного домоволодіння, що залишилася після смерті ОСОБА_3, складає 1/6 його частину.

Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради від 14 червня 1983 року №141 ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року дозволено одержати у Білопільській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2, згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю (а. і. с. 39).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спірного будинку в порядку визначеному для виділення часток подружжя у праві спільної власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу, не оформила.

Відповідно до копії спадкової справи, 21 жовтня 2005 року ОСОБА_4 звернулася до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у вигляді домоволодіння АДРЕСА_2. У вказаній заяві ОСОБА_4 зазначила, що інших спадкоємців, передбачених ст. 529 ЦК УРСР, крім неї, немає. Факт прийняття спадщини ОСОБА_4 нотаріусом було перевірено за реєстраційним записом в паспорті про реєстрацію місця проживання (а. с. 78).

Цього ж дня, 21 жовтня 2005 року, державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області Ковальовою Л.Б. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1445, відповідно до якого ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_2 та належали ОСОБА_3 на підставі дублікату договору про право забудови, посвідченого Білопільською державною нотаріальною конторою 05 квітня 1981 року за реєстраційним №740, зареєстрованого в Білопільській госпрозрахунковій виробничій дільниці держаного комунального підприємства Сумського ООБТІ та записано в реєстрову книгу за реєстраційним №4240 (а. с. 78 з. с.).

24 жовтня 2005 року право власності ОСОБА_4 на спірне домоволодіння було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а. с. 37-38).

Таким чином, при видачі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_4 були порушення право інших спадкоємців першої черги ОСОБА_3, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які також, як і ОСОБА_4, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3

21 жовтня 2005 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1446, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а. с. 74 з. с.).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 32).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на 1/2 частину вказаного вище домоволодіння, яка належала їй на права власності та на 1/6 частину зазначеного домоволодіння, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, а загалом на 5/6 частин домоволодіння.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як вбачається з копії спадкової справи, 11 серпня 2017 року ОСОБА_2, а 05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулися до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 за заповітом та за законом відповідно (а. с. 73).

Таким чином, ОСОБА_2, як спадкоємець ОСОБА_4 за заповітом, одержав право на спадкування всієї спадщини, що залишилася після її смерті, в тому числі й на належні їй 5/6 частин спірного домоволодіння.

09 грудня 2017 року державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області Ковальовою Л.Б. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що зареєстроване в реєстрі за №1560, відповідно до якого ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_4 успадкував житловий будинок з прибудовами та господарчими будівлями і спорудами під АДРЕСА_2 що належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білопільською районною державною нотаріальною конторою 21 жовтня 2005 року за реєстровим №1445 (а. с. 75 з. с.)

Таким чином, судом встановлено, що вказаним вище свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим на ім'я ОСОБА_2, було охоплено майно, яке ОСОБА_4 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, а також успадкували після смерті свого батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що порушує права останніх на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 1296 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

З огляду на викладене, враховуючи, що у зв'язку з видачею ОСОБА_4 та ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом відповідно були порушені права ОСОБА_1, як іншого спадкоємця ОСОБА_3 першої черги за законом, про якого ОСОБА_4 не вказала у заяві до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому суд вважає за необхідне визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 жовтня 2005 року Білопільською районною державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_4, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 09 грудня 2017 року Білопільською районною державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2, недійсними та визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину спірного домоволодіння, а також визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 та у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 право власності на 5/6 частин вказаного домоволодіння.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 зобов'язати державного нотаріуса Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальову Л.Б. скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2005 року, видане на ім'я ОСОБА_4, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 2017 року, видане на ім'я ОСОБА_2, то суд вважає, що вказані вимоги є передчасними, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації, в тому числі і вчинення реєстраційних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є виключним правом державного реєстратора.

Частиною 2 статті 26 зазначеного вище Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тобто, обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного, на його думку, права шляхом зобов'язання нотаріальної контори скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітомсуперечить вимогам зазначеного Закону, оскільки суд не може перебирати на себе права та обов'язки органу державного управління чи його посадової особи, доказів, що нотаріус відмовляється вчинити такі дії суду також не надано, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 41800, АДРЕСА_3, до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 41800, АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: 41800, АДРЕСА_2, Білопільської районної державна нотаріальної контори Сумської області, код ЄДРПОУ 2900251, місце знаходження: 41800, Сумська область, місто Білопілля, вулиця Торгова площа, будинок 27, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, зобов'язання їх скасувати, визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 жовтня 2005 року Білопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області на ім'я ОСОБА_4, зареєстроване в реєстрі за №1445, по спадковій справі №382, заведеній після смерті ОСОБА_3.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 09 грудня 2017 року Білопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області на ім'я ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі за №1560, по спадковій справі №267/2017, заведеній після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Білопільської районної державної нотаріальної контори скасувати свідоцтва про право на спадщину, видані після смерті ОСОБА_9 та після смерті ОСОБА_4, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 41800, АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: 41800, АДРЕСА_2, до ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 41800, АДРЕСА_3, Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області, код ЄДРПОУ 2900251, місце знаходження: 41800, Сумська область, місто Білопілля, вулиця Торгова площа, будинок 27 про визнання права власності на 5/6 частин домоволодіння в порядку спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину недійсним задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/6 частин домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 та в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя