Ухвала

Іменем України

02 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 761/11891/15-ц

провадження № 61-11013ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України», яка підписана представником Сидоренко Дариною Олександрівною, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_3, про визнання недійсним наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, визнання недійсним запису в трудовій книжці, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» через засоби поштового зв'язку 25 січня 2018 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником Сидоренко Д. О., на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, яка подана з пропуском, передбаченого статтею 325 ЦПК України (в редакції Закону України № 2136-VІІІ від 13 липня 2017 року) строку на касаційне оскарження.

У підпункті 14 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі особа, яка її подала, порушувала питання про його поновлення, мотивуючи тим, що повний текст рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року державним підприємством «Адміністрація морських портів України» отримано лише 25 січня 2018 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції № 524 від 25 січня 2018 року. Однак, державне підприємство «Адміністрація морських портів України» не надало будь-яких належних доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення та не навело обставин і не надало будь-яких належних доказів про те, чому державне підприємство «Адміністрація морських портів України» не змогло звернутися за отриманням копії рішення суду апеляційної інстанції раніше, враховуючи, що його представник був присутній у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2018 року вказані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційна скарга державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишена без руху та встановлено строк для надання особі, яка подала касаційну скаргу, права звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення.

У березні 2018 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05 березня 2018 року від державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява мотивована тим, що 06 грудня 2017 року Апеляційним судом м. Києва було проголошено його вступну та резолютивну частину рішення. Представником державного підприємства «Адміністрація морських портів України» було подано до суду заяву про видачу рішення суду. В телефонних розмовах з працівниками канцелярії Апеляційного суду м. Києва представнику повідомлялось про те, що повний текст рішення не виготовлено, а в останній телефонній розмові було повідомлено, що справа повернута до суду першої інстанції. Таким чином, повний текст оскарженого рішення апеляційного суду представник державного підприємства «Адміністрація морських портів України» отримав лише 25 січня 2018 року та в день його отримання рішення було зареєстроване в канцелярії державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, державне підприємство «Адміністрація морських портів України» було обізнане про апеляційний розгляд, так як, в тому числі, і за його апеляційною скаргою переглядалось рішення суду першої інстанції. Вказані особою, яка подала скаргу, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави, а саме: те, що представником державного підприємства «Адміністрація морських портів України» здійснювалися до суду апеляційної інстанції дзвінки щодо отримання тексту повного рішення та до 25 січня 2018 року він не міг отримати оскаржене рішення суду апеляційної інстанції не можна вважати поважними, оскільки на їх підтвердження не надано будь-яких належних доказів. Зокрема, представник державного підприємства «Адміністрація морських портів України» вказує, що подав до суду апеляційної інстанції заяву про видачу копії рішення, однак не надає доказів чому не зміг звернутися за отриманням копії рішення до суду апеляційної інстанції в межах строку на касаційне оскарження, а звернувся за його отриманням лише через місяць після спливу строку на касаційне оскарження до суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені державним підприємством «Адміністрація морських портів України» у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року є неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити державному підприємству «Адміністрація морських портів України», яка підписана представником Сидоренко Дариною Олександрівною, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_3, про визнання недійсним наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, визнання недійсним запису в трудовій книжці, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат