Провадження № 2/344/1580/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим понад 5 років до часу відкриття спадщини, усунення від спадкування спадкоємців другої черги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим понад 5 років до часу відкриття спадщини, усунення від спадкування спадкоємців другої черги, мотивуючи тим, що з 1990 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, який 14.05.2017 року помер, після його смерті відкрилась спадщина за законом на квартиру №21 по вул.Набережній ім.Стефаника, 22 у м.Івано-Франківську. Крім неї, як спадкоємця четвертої черги, після смерті спадкодавця, є спадкоємці другої черги його рідні брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_2 Так як позивачка проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом. ОСОБА_4 через свій похилий вік та стан здоровя потребував сторонньої допомоги, яку йому постійно надавала позивачка. У 2005 році переніс операцію на грижу хребта. Відповідачі ні в період лікування, ні останні 12 років не вчиняли жодних дій щодо догляду за ОСОБА_4 Крім цього, відповідачі не вчинили жодних дій щодо поховання спадкодавця ОСОБА_4 та не понесли жодних витрат, повязаних з його доглядом, як особою похилого віку. Просила встановити факт проживання однією сімєю з померлим ОСОБА_4 понад 5 років до часу відкриття спадщини, усунути відповідачів від спадкування як спадкоємців другої черги.

Позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі (а.с. 26).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечили проти задоволення позову (а.с. 28, 30).

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №3-169, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2003 року №64505, ОСОБА_4 є власником однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Набережна ім.В.Стефаника, 22 кв.21 (а.с. 3, 4).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 І-НМ №251037 від 16.05.2017 року ОСОБА_4 помер 14.05.2017 року у віці 62 роки, про що складено відповідний актовий запис №864 (а.с. 5).

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян від 19.03.1994 року за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Набережна ім.В.Стефаника, 22 кв.21 зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 6-8).

Згідно Епікриз-виписок з медичних карток №12950, №457 Клінічної лікарні Львівської залізниці, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував у нейрохірургічному відділенні КЛЛЗ з 29.11.2005 року по 15.12.2005 року, з 16.01.2006 року по 23.01.2016 року з діагнозом: остеохондроз поперекового відділу хребта з корінцевим синдромом. Кила міжхребцевого диску L2-L3 зліва. 06.12.2005 року під ЕТН проведено оперативне втручання видалення кили МХД L2-L3 зліва (а.с. 35, 36).

Відповідно до копії договору-замовлення на організацію та проведення похорону від 15.05.2017 року №610 замовником організації та проведення поховання померлого ОСОБА_4, є ОСОБА_1 (а.с. 34), яка оплатила вартість наданих послуг, що підтверджується товарним чеком від 15.05.2017 року №22 (а.с. 33).

Згідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки - складають сім'ю.

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч.3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, визначає ч.1 ст. 316 згаданого кодексу.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Всі наведені докази вказують на підтвердження факту, що ОСОБА_4, який помер 14.05.2017 року, на час відкриття спадщини постійно проживав з ОСОБА_1 по вул.Набережна ім.В.Стефаника, 22 кв.21 в м.Івано-Франківську. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 більше пяти років на час відкриття спадщини, є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про усунення від спадкування спадкоємців другої черги, то суд вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними відповідно сестрою та братом померлого ОСОБА_4, а тому є спадкоємцями другої черги за законом після смерті останнього. Учасниками справи зазначений факт не заперечуються, а тому згідно ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно квартиру №21 по вул.Набережна ім.В.Стефаника, 22 в м.Івано-Франківську. Заповітного розпорядження щодо належного йому майна останній не залишив, а тому відповідно до ст. 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємцям). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 проживала однією сімєю ОСОБА_4 більше пяти років, вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті останнього.

Частиною 2 статті 1258 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Померлий ОСОБА_4 до своєї смерті тривалий час хворів, про що свідчать Епікриз-виписки з медичних карток №12950, №457 Клінічної лікарні Львівської залізниці.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 перед смертю постійно потребував сторонньої допомоги через перенесене оперативне втручання, у зв'язку з чим позивачка постійно надавала таку допомогу.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі визнали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині усунення від спадкування спадкоємців другої черги, є обгрунтованими та підлягають до задоволення шляхом усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 14.05.2017 року, спадкоємців другої черги за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На підставі наведеного, ст.124 Конституції України, ст.3 СК України, ст.ст. 1216, 1218, 1224, 1258, 1262, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 318, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим понад 5 років до часу відкриття спадщини, усунення від спадкування спадкоємців другої черги задоволити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: вул.Набережна ім.В.Стефаника, 22 кв.21 в м.Івано-Франківську, із ОСОБА_4, який помер 14.05.2017 року, за адресою: вул.Набережна ім.В.Стефаника, 22 кв.21 в м.Івано-Франківську, однією сімєю, на час відкриття спадщини, більше пяти років.

Усунути спадкоємців другої черги за законом, а саме: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 14.05.2017 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 05.04.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.