Єдиний унікальний номер 722/1660/17
Номер провадження 2/722/50/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: Ратушенка О.М.

секретаря: Кушнір І.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

та відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому зсіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 звернувся до Сокирянського районного суду із вказаним вище позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.11.2017 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Вказаним вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 19.06.2016 року приблизно о 18 год., перебуваючи в с. Гвіздівці, вул. Зарічна,12 Сокирянського району Чернівецької області, на території господарства ОСОБА_3, в ході виниклої суперечки із останнім, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, протиправно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою ногою та два удари кулаками рук в область тулуба ОСОБА_3 Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_2 спричинив йому легкі тілесні ушкодженні, внаслідок чого він перебував на лікуванні, витратив значні кошти, однак доказів їх вартості не зберіг.

Окрім цього, внаслідок його побиття відповідачем, він зазнав моральної шкоди, яка проявилася у прояві напруженого психічно-емоційного стану, що призвело до безсоння, хвилювання, втрати уваги. Був порушений звичайний порядок та спосіб його життя, що призвело до перенесення ним душевних страждань. Просив стягнути з відповідача на його користь 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та понесені судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених ним в письмовому запереченні на позов від 20.02.2018 року.

Заслухавши доводи учасників судового процесу, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, судом встановлено, що вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02.11.2017 року, який набрав законної сили 04.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт та звільнено його від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_4, 19.06.2016 року, приблизно о 18 годині, перебуваючи в с. Гвіздівці, вул. Зарічна, 12 Сокирянського району Чернівецької області, на території домогосподарства ОСОБА_3, під час виниклої суперечки з останнім на ґрунті виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою ногою та два удари кулаками в область тулуба ОСОБА_3 Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців передньо-зовнішньої поверхні лівого плечового суглобу, в проекції 5-6 ребра по правій передньо-пахвинній лінії, садна задньо-внутрішньої поверхні середньої третини правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, з огляду на вказані норми закону та встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, оскільки спричинена йому моральна шкода знаходиться в безпосередньому причинному звязку із винними, протиправними діями відповідача ОСОБА_2

Разом з тим, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, спричинених відповідачем позивачу, суд вважає заявлений позивачем ОСОБА_3 розмір моральної шкоди в сумі 8000 грн. значно завищеним, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину.

Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, є розумним та достатнім для компенсації понесених ОСОБА_3 моральних страждань.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, з наданих представником позивача ОСОБА_1 розрахунку суми послуг за надану правову допомогу, додаткового договору до договору про надання правничої допомоги, акту прийому передачі та квитанції до прибуткового касового ордера №11 від 12.04.2018 року останній надав ОСОБА_3 правову допомогу щодо підготовки позовної заяви та представництва його інтересів в суді на загальну суму 4963,20 грн.

Згідно п.10 ч.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ №148 від 29.12.2017 року, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Дане положення регулює порядок та умови видачі підприємствами касових ордерів (заповнення касового ордеру, ведення журналу їх обліку, тощо), при надходженні чи видатках готівки з каси підприємства.

Тобто, надана представником позивача ОСОБА_1 в якості підтвердження оплати вартості наданої правничої допомоги квитанція до прибуткового касового ордеру не може бути доказом підтвердження одержання ним коштів від замовника ОСОБА_3

Інших, належних доказів які б свідчили про оплату наданих послуг, оформлених у встановленому законом порядку представником позивача надано не було.

Оскільки представником позивача не доведено факту понесення його довірителем витрат на правову допомогу, відповідно дані кошти не можуть бути стягнуті з відповідача.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи.

З огляду на вказану норму закону, позивачу слід повернути з Державного бюджету помилково сплачений ним судовий збір в сумі640 грн.

Керуючись ч.3 ст.13, ч.1 ст.42, ч.1 ст.82, ст.141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ст.ст.258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 завдану моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4 з Державного бюджету помилково сплачений судовий збір згідно квитанції №0.0.862424201.1 від 03.10.2017 року в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: