Справа № 463/989/17 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/156/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 29 листопада 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, -

в с т а н о в и л а:

27.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області в якій просив: визнати незаконним порушення права власності ОСОБА_2 в результаті накладення арешту на майно у період з 22.10.2014 року по 28.09.2017 року Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції; визнати незаконною та скасувати дію постанови про накладення арешту від 22.10.2014 року по 28.09.2017 року, яка безпідставно діяла до 28.09.2017 року і всупереч постанови про зняття арешту з всього майна скаржника від 23.05.2016 року; визнати незаконною бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з рухомого і не рухомого спільного сумісного майна ОСОБА_2 у період з 27.05.2015 року по 28.09.2017 року; визнати незаконним інформаційний лист заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 22.05.2017 року щодо відмови у знятті арешту з майна скаржника, всупереч постанови від 23.05.2016 року; визнати незаконною і безпідставною процедуру накладення арешту Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 22.10.2014 року ВП №45071314 на все рухоме і нерухоме спільне сумісне майно належне ОСОБА_2.

Скаргу обгрунтовував тим, що в провадженні Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження №ВП45071314 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2011 року і до досягнення нею повноліття. Виконавче провадження проводиться на підставі виконавчого листа №2/1312/713, виданого 01.10.2014 року Личаківським районним судом м. Львова. 22.10.2014 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_6 було винесено постанову про арешт всього його майна та оголошення заборони на його відчуження, незважаючи на те, що нерухомістю, на яку було накладено арешт, він володіє спільно з іншими співвласниками. Вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки єдиною підставою для винесення вказаної вище постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була наявність трьохмісячної заборгованості по сплаті аліментів, однак на момент накладення арешту на майно він частково погасив заборгованість по аліментах, а тому підстав для накладення арешту не було.

Звертає увагу суду на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту, стягнення майнової шкоди задоволено. Житлову квартиру №12 на пл.Ринок,14 у м. Самборі Львівської області, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звільнено з - під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 22 жовтня 2014 року та знято заборону на його відчуження. Дане рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області в частині звільнення майна з під арешту залишено без змін рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2016 року.

23.05.2016 року на виконання рішень судів державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з всього належного йому майна, однак всупереч постанови про зняття арешту з майна, його право власності на рухоме та нерухоме майно і надалі порушувалось, оскільки арешт на майно накладений постановою державного виконавця від 22.10.2014 року продовжував свою дію до 28.09.2017 року.

Оскаржуваною ухвалою скаргу задоволено частково. Визнано незаконними і безпідставними дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо накладення арешту на все рухоме і нерухоме спільне сумісне майно, належне скаржнику ОСОБА_2, згідно постанови від 22.10.2014 року ВП № 45071314. Визнано незаконною бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з рухомого і нерухомого спільного сумісного майна ОСОБА_2 у період з 27.05.2015 року по 28.09.2017 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що при вирішенні даного спору районним судом не враховано, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена державним виконавцем 22.10.2014 року в межах виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці (1550 грн.) та на підставі заяви стягувача від 20.10.2014 року. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12.10.2015 року звільнено з - під арешту лише житлову квартиру № 12 на пл. Ринок, 14 в м. Самборі, Львівської області, яка належить на праві спільної власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_3 зі всього іншого рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 рішенням суду знято не було. 28.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з поданням стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа, якою було припинено арешти, накладені в межах вказаного провадження. Вважає, що дії державного виконавця вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак скарга на дії та бездіяльність державного виконавця не підлягає до задоволення.

Просить ухвалу суду скасувати.

В засіданні колегії суддів Вихованок Р.С. та його представник ОСОБА_11 проти скарги заперечили, дали пояснення, аналогічні змісту поданої ОСОБА_2 скарги до суду першої інстанції, просять у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Представник Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_12 скаргу підтримав, просить рішення суду скасувати, поновити нове рішення по суті вимог скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1,2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно з ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення),у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Судом встановлено, що 01.10.2014 року Личаківським районним судом м. Львова ОСОБА_4 видано виконавчий лист № 2-1312/713 (а.с. 70 зв.) на виконання рішення суду від 03.02.2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яким вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 грн., починаючи з 21.12.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначений виконавчий лист предявлений до примусового виконання та 13.10.2014 року державним виконавцем Турко Н.О. відкрито виконавче провадження № 45071314 .

Під час здійснення виконавчих дій на підставі заяви стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_4 та після здійснення розрахунку заборгованості по аліментах та встановлення наявності заборгованості більше ніж за три місяці, державним виконавцем Турко Н.О. 22.10.2014 року винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2 у ВП № 45071314 (а.с.90).

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року (а.с.23-24) позов ОСОБА_2,ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту, стягнення майнової шкоди задоволено. Житлову квартиру №12 на пл.Ринок,14 у м. Самборі Львівської області, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2,ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звільнено з - під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 22 жовтня 2014 року та знято заборону на його відчуження. Дане рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області в частині звільнення майна з під арешту залишено без змін рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2016 року (а.с.25-26).

Вказаним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року встановлено, що підстав для винесення постанови про арешт майна з урахуванням не уточнених сум заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 22 жовтня 2014 року у державного виконавця не було, крім того, в постанові головного державного виконавця від 22 жовтня 2014 року про арешт майна не зазначено на яке саме майно він накладається, не проведено його опису.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 та визнаючи незаконними і безпідставними дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо накладення арешту на все рухоме і нерухоме спільне сумісне майно, належне скаржнику ОСОБА_2 згідно постанови від 22.10.2014 року ВП № 45071314 та незаконною бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції щодо не зняття арешту з рухомого і нерухомого спільного сумісного майна ОСОБА_2 у період з 27.05.2015 року по 28.09.2017 року, районний суд виходив з того, що винесення державним виконавцем в межах виконавчого провадження постанови від 22.10.2014 року ВП №45071 про накладення арешту на все майно боржника призвело до неможливості позивача здійснювати розпорядження спільним сумісним майном - квартирою №12 на пл. Ринок,14 в м.Самборі Львівської області і таке його право було обмежене; постанова державного виконавця від 23.05.2016 року про зняття арешту з майна була скерована, для виконання у Реєстраційну службу ЛМУЮ та УДАІ ГУМВС України у Львівській області, для відома ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.182зв), однак, будь-яких даних про те, що копія даної постанови була надіслана органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника суду не представлено, внаслідок чого накладений арешт на належне скаржнику рухоме та нерухоме майно продовжував бути чинним, відповідні записи з реєстру обтяжень вилучено лише 29.09.2017 року. Відтак, внаслідок таких дій державного виконавця, право ОСОБА_2, як боржника у виконавчому провадженні, було порушеним.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.04.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_13