АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/1989/2018
У Х В А Л А

4 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року (суддя Писанець В.А.) про відкриття провадження у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Насобіної Ганни Олександрівні, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Ганна Олегівна про визнання довіреності недійсною,

встановив:

ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

На вказану ухвалу судді 12 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою судді від 19 січня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без руху з визначенням десятиденного строку з дня вручення копії ухвали для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку, надання документів про оплату судового збору та усунення недоліків апеляційної скарги.

Оскільки у апеляційній скарзі не була зазначена адреса місця проживання особи, яка подала апеляційну скаргу, копія ухвали була направлена для виконання відповідачу ОСОБА_2 за адресою, зазначеною у апеляційній скарзі.

Разом з цим, копія ухвали двічі повернулася на адресу апеляційного суду без вручення відповідачу з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання» (с.с.13, 15 т.3).

Згідно ч. 9 ст. 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З метою повідомлення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про наявність ухвали судді про залишення без руху апеляційної скарги та неотримання копії ухвали самим відповідачем, представник ОСОБА_3 про наявність ухвали від 19 січня 2018 року був повідомлений телефонним дзвінком за мобільним номером телефонного зв'язку, що підтверджується відповідною довідкою (с.с.12 т.3).

Враховуючи викладене, вважаю, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про наявність копії ухвали судді про залишення апеляційної скарги його представника без руху та необхідність усунення її недоліків.

- 2 -

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Звернувшись до суду через свого представника з апеляційною скаргою 12 грудня 2017р., відповідач протягом чотирьох місяців не цікавиться її подальшим розглядом, не отримує направлену судом кореспонденцію, що свідчить про невиконання відповідачем своїх процесуальних обов'язків, призводить до порушення строків розгляду справи апеляційним судом та позбавляє позивача права на розгляд його справи судом у розумний термін.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

У справі «Трух проти України» Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов'язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим. Відповідно, скарга заявника про відсутність доступу до суду була відхилена як необґрунтована.

У справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що не має порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, що, зокрема свідчить те, що вони протягом тривалого часу не зверталися до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач за місцем свого проживання, яке зазначене у апеляційній скарзі, судові повідомлення не отримує, інформацією про стан розгляду його апеляційної скарги не цікавиться протягом чотирьох місяців, вказані дії відповідача порушують права позивача на розгляд його справи судом у розумний строк, вважаю, що відповідачу було надано достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України, редакція якої діяла на момент подання апеляційної скарги, не оплачена судовим збором, у наданий строк

- 3 -

відповідачем докази оплати судового збору не надані, недоліки апеляційної скарги не усунені, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Насобіної ГанниОлександрівні, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ПереверзеваГанна Олегівна про визнання довіреності недійсною вважати неподаною та повернути відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя