Номер провадження: 22-ц/785/3735/18
Номер справи місцевого суду: 520/8297/17
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 років, видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул за апеляційною скаргою ОСОБА_2на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 січня 2018 року, ухваленого суддею Куриленко О.М.

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 років, видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, в якому просив суд ухвалити рішення, яким: у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р, ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.06 р і його рішенням від 02.06.06 р, прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_3 до МТПЧ від 18.03.87 р, від 21.05.88, від 26.09.88 р, від 02.03.89 р, про відновленні на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837 / 04 (2-2298 / 06) та № 2-4804 / 06 (2-390 / 07); у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06.10.87 р., Постановою Президії Одеського обласного суду від 26.04.89 р і ст.ст. 9, 31, 32 КЗпП УРСР, зобов'язати МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257 / л про переведення позивача на посаду ст. стивидора - заст. нач. складу; зобов'язати МТПЧ скасувати підроблені накази № 160 / л і № 37 / л, видані в порушення п. 5 ст. 147, ст. 148 і ст. 149 КЗпП УРСР і "Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР" при відсутності пояснювальній позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; у відповідності з п. 2.10 діючої "Інструкції про порядок ведення трудових книжок", визнати недійсними записи №№22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 "Інструкції", ст. 48 і п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, видати позивачеві дублікат трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язати МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06.07.84 р по ст. 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), в відповідно до його заяви від 30.04.88 року та листом Профкомітета ІМТП від 17.10.88і р, який це заперечення обґрунтованим; у відповідності до ст..ст. 95 та 117 КЗпП, п. 4.1 «Інструкції», стягнути з МТПЧ на користь позивача заробітну плату, розмір якої, згідно висновку Профкомітету від 17.10.88 року не є предметом спору, та середній заробіток за час вимушеного прогулу (28 років 10 місяців 19 днів станом на 01.06.2017 року) який з урахуванням індексу інфляції становить 1 183 921, 5 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2018 року позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху, у зв'язку з його невідповідністю ст. 175 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

23 січня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію ухвали судді.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2018 року позовна заява ОСОБА_2 визнана неподаною та повернута позивачу, оскільки недоліки поданої заяви ОСОБА_2 не усунув.

Не погодившись з ухвалою суду про повернення його позову, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що вона є неправосудною.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

В порядку п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2018 року, якою позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху, у зв'язку з його невідповідністю ст. 175 ЦПК України.

Однак, з таким висновком судді, колегія суддів не погоджується, з тих підстав, що він не відповідає обставинам справи та до нього суд дійшов передчасно.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися ; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 років, видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул.

Ухвалою судді від 18 липня 2017 року у відкритті провадження по вказаній цивільній справі ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року скасована, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 10.01.2018 року позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху, у зв'язку з його невідповідністю ст. 175 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

23 січня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію ухвали судді.

Також з матеріалів справи вбачається, що 26 січня 2018 року ОСОБА_2 на виконання ухвали, звернувся до суду з заявою, в якій вказав про неможливість виконати ухвалу від 10 січня 2018 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2018 року позовна заява ОСОБА_2 визнана неподаною та повернута позивачу, оскільки недоліки поданої заяви ОСОБА_2 не усунув.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд порушив право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, та порушив порядок, встановлений процесуальним законодавством для прийняття заяви та передчасно повернув позовну заяву.

За вказаних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави, визначені процесуальним законом, у редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали, для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала судді скасуванню з направленням справи для вирішення продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись 368, 774, 376, 379, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 26 січня 2018 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складено 2 квітня 2018 року