пр. № 2-к/759/7/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Святошинський районний суд. Києва

у складі: головуючого судді Величко Т.О.,

за участю секретаря Скляренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Фрунзенського району м. Мінська Республіки Білорусь від 26.04.2017 про стягнення державного мита з ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 р. до суду надійшло клопотання від Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Фрунзенського району м. Мінська Республіки Білорусь від 26.04.2017 про стягнення державного мита з ОСОБА_1, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з ОСОБА_3 в розмірі 33% частини заробітної плати і (або) іншого доходу на утримання дитини.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень не надав.

Суд вивчивши клопотання, додані до неї документи, прийшов до наступного висновку.

Вирішуючи питання про надання дозволу на виконання зазначеного рішення суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних виробництвах в частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання та виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, винесених в порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» встановлює, що клопотання про визнання і виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає в певних ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити в останніх будь-які зміни.

Згідно ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язкове якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 1 ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно ч. 2 ст. 465 ЦПК України Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

У даний час між Україною і Урядом Республіки Білорусь діє Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 (дата набрання чинності для України: 19.12.1992).

Згідно ст. 7 цієї Угоди Держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що вступили в законну силу. Рішення, винесені компетентними судами однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, повинні бути виконані на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав. Рішення, винесені компетентним судом однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав в частині звернення стягнення на майно відповідача, підлягають виконанню на території іншої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав органами, призначеними судом або визначеними законодавством цієї держави.

Згідно ст. 8 зазначеної Угоди виконання рішення відбувається за клопотанням зацікавленої Сторони. До клопотання додаються: належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушено клопотання; офіційний документ про те, що рішення вступило в силу, якщо це не випливає з тексту самого рішення; докази про повідомлення іншої Сторони про процес; виконавчий документ.

Згідно ст. 9 зазначеної Угоди у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання Сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця Сторона надасть компетентному суду за місцем, де віклопочується виконання рішення, докази того, що: а) судом держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, питається, раніше винесене рішення, яке набрало законної сили по справі між тими ж сторонами, про той самий предмет і на тих же підставах; б) є визнане рішення компетентного суду третьої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав або держави, яка не є членом Співдружності, щодо спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і на тих же підставах; в) спір відповідно до цієї Угоди дозволений некомпетентним судом; г) інша сторона не була повідомлена про судовий процес; д) закінчився трирічний термін давності подачі рішення про примусове виконання.

Стягувачем до клопотання додано: належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушено клопотання; офіційний документ про те, що рішення вступило в силу; відомості про те, що на території Республіки Білорусь рішення не виконувалося, докази про повідомлення іншої Сторони про процес.

Зокрема, стягувачем надані відомості про те, що боржник був своєчасно повідомлений належним чином, про що свідчить підтвердженян про вручення документа.

При таких обставинах рішення підлягає виконанню на території України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7-9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, ст. ст. 462-470 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Дозволити примусове виконання на території України заочного рішення суду Фрунзенського району м. Мінська Республіки Білорусь від 26.04.2017року, у частині стягнення державного мита аліментів з ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 85 руб. 97 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду. Києва через районний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: Т.О. Величко