Справа № 159/725/18
Провадження № 2/159/449/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Жукової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зеленської сільської ради Ковельського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділ державної реєстрації Ковельської РДА, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання не дійсним та скасування п.22 рішення Зеленської сільської ради «Про передачу земель у приватну власність » №10/6 від 24 грудня 1999 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що розпорядженням органу приватизації Ковельського відгодівельного радгоспу від 16.11.1994 року № 5, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на житло, будинок №10 по вул.Нова в с.Зелена Ковельського району Волинської області був переданий у приватну власність позивачу, та її членам сімї на праві спільної (сумісної) приватної власності. Зокрема, на момент приватизації будинку, у ньому були зареєстровані та проживали крім позивача, також її чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_3 (дівоче прізвище Тарасюк) ОСОБА_5 та матір чоловіка ОСОБА_6. З 1990 року по 2001 рік, власність на землю мала такі форми: державну, колективну, приватну. Крім цього, земля передавалася в користування. Рішенням Зеленської сільської ради від 24.12.1999 року № 10/6 «Про передачу земель у приватну власність» ОСОБА_6 (матір чоловіка) передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Зелена, вул. Нова, 10. Правовідносини щодо набуття ОСОБА_6 (матір чоловіка) права власності на земельну ділянку регулювались Земельним кодексом України 1990 року та Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92. Вказує, що відповідачем порушено були норми Земельного кодексу України 1990 року (чинного на час передачі ОСОБА_6 земельної ділянки у власність) та прийнято рішення про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Зелена, вул. Нова, 10 площею 0,10 га лише ОСОБА_6 (матері чоловіка).На підставі даного рішення на імя останньої видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 089827, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03576 від 21.06.2012 року. 13 березня 2015 році ОСОБА_6 (матір чоловіка) померла та після її смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, в тому числі і на вказану земельну ділянку. З метою оформлення спадщини на земельну ділянку площею 0,10 га, її чоловік ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_7 звернулися до Ковельської державної нотаріальної контори, проте ним повідомили, що неможливо успадкувати земельну ділянку за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Зелена, вул. Нова, 10 площею 0,10 після смерті ОСОБА_6, оскільки, виданий державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним та рекомендували звернутися до суду. Вважає, що відповідачем допущено порушення положення земельного законодавства, внаслідок чого безпідставно ОСОБА_6 приватизовано земельну ділянку. На імя ОСОБА_6 на підставі рішення Зеленської сільської ради від 24.12.1999 року № 10/6 «Про передачу земель у приватну власність», 21.06.2012 року видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 089827, згідно якого останній на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Зелена, вул. Нова, 10.Зазначений державний акт, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03576, підписаний головою Зеленської сільської ради та в. о. заст. начальника Управління Держкомзему у Ковельському районі Волинської області. Вважає, що єдиним шляхом відновлення її порушених прав є скасування п. 22 рішення Зеленської сільської ради від 24.12.1999 року № 10/6 «Про передачу земель у приватну власність» в частині передачі у власність ОСОБА_6 (матір чоловіка) земельної ділянки загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Зелена, вул. Нова, 10 та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача Зеленської сільської ради Ковельського району в судове засідання не зявилася, подали клопотання про розгляд справи у відсутності його представника на підставі наявних матеріалів.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділ державної реєстрації Ковельської РДА, в судове засідання не зявилися, однак кожен зокрема подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечують проти задоволення позову.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку:

Згідно ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що на підставі розпорядженням органу приватизації Ковельського відгодівельного радгоспу від 16.11.1994 року № 5 будинок №10 по вул.Нова, в с.Зелена Ковельського району Волинської області був переданий позивачу та членам її сімї, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Право власності на даний будинок зареєстровано, про що зроблено запис у реєстрову книгу за № 79.

Рішенням Зеленської сільської ради від 24.12.1999 року № 10/6 «Про передачу земель у приватну власність» ОСОБА_6 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Зелена, вул. Нова, 10.

На підставі вищезазначеного рішення на імя ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 089827, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03576 від 21.06.2012 року. Згідно свідоцтва про смерть 13 березня 2015 року померла ОСОБА_6, яка разом із позивачкою була співвласником житлового будинку, розташованого на спірній земельній ділянці.

Згідно даних витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43805212 від 11 травня 2016 року, державним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу ОСОБА_9 07.09.2017 року за № 363-2015 заведено спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 57898131) після смерті спадкодавця ОСОБА_6.

У ході розгляду справи встановлено, що правовідносини щодо набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку регулювались Земельним кодексом України 1990 року та Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92.

За змістом ст. ст. 22, 23 Земельного кодексу 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Статтею 17 Земельного кодексу України 1990 року (чинного на час передачі ОСОБА_6 земельної ділянки у власність) визначено, що передача у власність земельної ділянки, яка була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки. Граничні розміри земельних ділянок, що передавалися у власність громадян в сільських населених пунктах для обслуговування жилого будинку, повинні становити не більше 0,25 га, що передбачено ст. 67 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

З 1 січня 2002 року відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а з 15 жовтня 2008 року, крім того, - ще й за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року (чинного на час передачі ОСОБА_6 земельної ділянки у власність) при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Згідно підпункту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Відтак, викладені ОСОБА_1 у позові обставини були підтверджені наданими суду доказами, та враховуючи те, що в результаті помилкового застосування норм законодавства, що регулює земельні правовідносини, Державний акт на право приватної власності на землю виданий на підставі рішення Зеленської сільської ради не відповідає вимогам ст. ст. 22, 121 Земельного кодексу України 2001 року, тому у суду є підстави для визнання недійсними рішення сільської ради та Державного акту і скасування його реєстрації, тим самим задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки наявність такого Державного акта в такому вигляді позбавляє права спільної сумісної власності інших співвласників будинку.

Керуючись ст. ст. 17, 22, 23, 30, 42 Земельного кодексу Української РСР ( 1990 року), ст.78,81,125 ЗК України, ст. ст. 256, 257 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати не дійсним і скасувати п.22 рішення Зеленської сільської ради «Про передачу земель у приватну власність » №10/6 від 24 грудня 1999 року.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 089827, який посвідчує, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована по вул.Нова,10 в с.Зелена Ковельського району Волинської області, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів в оренді землі за № 03576.

Скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 089827, який посвідчує, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована по вул.Нова,10 с.Зелена Ковельського району Волинської області, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів в оренді землі за № 03576.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: В.О.Лесик