Ухвала

04 квітня 2018 року

місто Київ

справа № 338/180/17

провадження № 61-502св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фуд Трейдінг Компані»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Трейдінг Компані» на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області у складі судді Битківського Л. М. від 08 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Горейко М. Д., Бойчука І. В., Ясеновенко Л. В. від 05 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фуд Трейдінг Компані» (далі - ТОВ «Фуд Трейдінг Компані») у лютому 2017 року звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно одержаних коштів, зазначаючи, що грошові кошти було перераховано на рахунок ОСОБА_3, який на той час займався підприємницькою діяльністю, помилково, без будь-яких правових підстав, оскільки договірних відносин між ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» та ФОП ОСОБА_3 не існувало.

ОСОБА_3 у травні 2017 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» про визнання договору укладеним (чинним) та стягнення заборгованості за договором підряду. Позивач за зустрічним позовом на обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що в лютому 2016 року до нього, як до фізичної особи-підприємця, який займався лісопильним та стругальним виробництвом, звернувся представник ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» та запропонував укласти договір підряду на виготовлення та поставку дерев'яних брусів для подальшого будівництва каркаса дерев'яної колиби. Зміст договору підряду був погоджений представником позивача та неодноразово скеровувався для його належного підписання товариству. Згідно з умовами договору він, як фізична особа-підприємець, зобов'язувався виготовити відповідно до попередньо узгоджених із представником ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» креслень та поставити на територію складських приміщень позивача дерев'яні бруси для подальшого будівництва каркаса дерев'яної колиби. У свою чергу, товариство зобов'язувалось оплатити виконані роботи шляхом авансування грошових коштів перед початком робіт, після прийому виконаних робіт, що підтверджуватиметься актом прийому, підписаним сторонами, та з кінцевим розрахунком. 03 серпня 2016 року та 17 серпня 2016 року товариство перерахувало на рахунок ОСОБА_3 авансовий платіж, після чого 30 листопада 2016 року він на вантажному автомобілі доставив на територію складських приміщень ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» дерев'яні бруси на загальну суму 151 000, 00 грн. Представник товариства прийняв виконані роботи, провів оплату за їх транспортування та розвантаження, однак від підписання накладної та акта прийому поставлених будівельних матеріалів відмовився. У зв'язку з наведеним відповідач у зустрічному позові просив визнати укладеним з 03 серпня 2016 року договір підряду між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» та стягнути з ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» на свою користь 51 000, 00 грн боргу за поставлені будівельні матеріали.

Як на правові підстави позову ОСОБА_3 посилався на статті 14, 96, 202, 203, 204, 207, 218, 509, 525, 526, 627, 629, 638, 640, 837, 853, 849, 882 ЦК України, статті 173, 175, 193 ГК України.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2017 року позов ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» залишено без розгляду, а рішенням від 08 вересня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено, зокрема, визнано укладеним з 03 серпня 2016 року договір підряду на виготовлення стінових брусів між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ «Фуд Трейдінг Компані», стягнуто з відповідача на користь позивача 51 000, 00 грн недоплачених грошових коштів за виконану роботу та поставлені будівельні матеріали, також здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що перерахувавши 03 серпня 2016 року на рахунок ФОП ОСОБА_3 перший транш в розмірі 50 000, 00 грн як авансовий платіж, ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» підтвердило укладення договору підряду, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання укладеним з 03 серпня 2016 року договору підряду між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Фуд Трейдінг Компані», є обґрунтованими. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» 51 000, 00 грн недоплачених коштів за виконану роботу та поставлені будівельні матеріали, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання своїх обов'язків за договором підряду ФОП ОСОБА_3 доставив на територію складських приміщень ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» будівельні матеріали на суму 151 000, 00 грн, проте відповідач припинив виконання умов договору щодо авансування підрядних робіт, у зв'язку з чим позивач має право на отримання оплати за виконану частину робіт в розмірі 51 000, 00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначив, що цей спір відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 3 пункту 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» належить розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки правовідносини між ОСОБА_3 та ТОВ «Фуд Трейдінг Компані», хоча й пов'язані зі здійсненням раніше позивачем підприємницької діяльності, втім державну реєстрацію ФОП ОСОБА_3 як суб'єкта підприємницької діяльності припинено, а тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» просить скасувати зазначені судові рішення, закрити провадження у справі.

На обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що зустрічний позов поданий фізичною особою ОСОБА_3 щодо визнання чинним чи укладеним договору підряду між ОСОБА_3 та ТОВ «Фуд Трейдінг Компані». Однак долучений до зустрічного позову договір підряду, який ОСОБА_3 як фізична особа просить визнати укладеним, стосується врегулювання правових відносин між ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» та ФОП ОСОБА_3, тобто суб'єктом господарювання, якого на час подання зустрічного позову, розгляду справи судом та ухвалення рішення вже в такому правовому статусі не існувало. З огляду на наведене заявник вважає, що цей спір мав розглядатись за правилами господарського судочинства. Заявник наводить на обґрунтування доводів касаційної скарги правовий висновок Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у постанові у справі № 6-125цс13, відповідно до якого однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном; а тому після припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3 має обов'язки за невиконаними зобов'язаннями як фізичною особою-підприємцем.

На переконання заявника, апеляційний суд неправильно трактував положення пункту 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», оскільки у разі виникнення спору між господарським товариством та фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи фізична особа-підприємець, а також врахувати, які правовідносини виникли між сторонами.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 просив залишити її без задоволення, оскільки оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Стосовно оскарження судових рішень з підстав недотримання предметної юрисдикції, то ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 4 підпункту 4.7 пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді. На момент подання зустрічного позову ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність, а тому звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою суду від 15 березня 2018 року справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Фуд Трейдінг Компані» про визнання договору укладеним (чинним) та стягнення заборгованості за договором підряду призначено до судового розгляду.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, з'ясував доводи касаційної скарги, за результатами чого зробив такий висновок.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції.

Враховуючи, що касаційна скарга подана ТОВ «Фуд Трейдінг Компані», зокрема з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за обов'язкове передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, при цьому, не здійснюючи оцінку доводів касаційної скарги в цілому, а також в частині доводів про порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції, зокрема, оскільки це виходить за межі повноважень суду в такому складі.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 338/180/17 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Трейдінг Компані» про визнання договору укладеним (чинним) та стягнення заборгованості за договором підряду, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Трейдінг Компані» на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді С. О. Карпенко

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик