Провадження № 2/734/68/18 Справа № 734/3158/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 березня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бараненко С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Козелецького району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та спадкове майно за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, визнати право власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та на спадкове майно за законом. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення ОСОБА_3 селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 27 травня 2003 року, ОСОБА_4 було надано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: вул. Миру, 18 смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області. Для позивача у справі ОСОБА_5 є чоловіком. На вказаній земельній ділянці протягом 2004 року був збудований будинок з господарськими будівлями та спорудами. Оскільки дане домоволодіння було спільно збудоване в період спільного проживання у шлюбу і є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позивач з ОСОБА_5 мали право на дане домоволодіння в рівних частках кожен на ? частину домоволодіння.

16 січня 2017 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Миру, 18 смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області. Для оформлення спадщини на нерухоме майно та права власності необхідний правовстановлюючий документ, підтверджуючий, що дане домоволодіння належить ОСОБА_4, який не був виданий йому за життя, та право власності в КП «Ніжинське МБТІ» не зареєстровано. В звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на домоволодіння, ОСОБА_5 не був зареєстрований, як особа, що проживає у вказаному будинку. Тому позивачу необхідно встановити факт постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення спадкових прав у судовому порядку на належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя та спадкові права.

В судове засідання позивач не зявилася, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивача. Судові витрати з відповідача не стягувати.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Козелецького району Чернігівської області у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести за відсутності відповідача та постановити законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права з забезпеченням прав, свобод та законних інтересів позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 347246, 05 лютого 1977 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище: Добринова) ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб Лемешівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, відповідний актовий запис № 4.

Рішенням ОСОБА_3 селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 27 травня 2003 року, ОСОБА_4 надано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, загальною площею 0,12 га в смт. Козелець, вул. Миру, 18.

28 серпня 2017 року Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації на імя ОСОБА_5 було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок № 18 по вул. Миру в смт. Козелець. Даний будинок побудований в 2004 році.

Згідно довідки № 52 від 28 серпня 2017 року, виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на житловий будинок № 18 по вул. Миру смт. Козелець, станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

07 серпня 2017 року депутатом ОСОБА_3 ОТГ ОСОБА_7, було проведено обстеження на проживання осіб, та встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2003 року дійсно проживала разом з чоловіком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: вул. Миру, 18 смт. Козелець, але не були зареєстровані за місцем проживання. Після смерті чоловіка 16.01.2017 року ОСОБА_5, дружина ОСОБА_2 залишилася проживала за вищевказаною адресою без реєстрації, що додатково засвідчують сусіди.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про встановлення факту спільного проживання разом з померлим ОСОБА_5 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 18 по вул. Миру в смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведеного вбачається, що частки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по ? частині.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 правомірно набула право власності на відповідну частку у зазначеному нерухомому майні, яке являється спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу ОСОБА_2 належить половина спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що перебував у спільній сумісній власності подружжя та позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визначення її частки у спірному майні в розмірі ? частини та визнання за нею права власності на ? частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями.

16 січня 2017 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 291950, виданого ОСОБА_3 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, 16 січня 2017 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина до складу якої входить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Миру, 18 смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 позивач у справі. Спадкоємцями за законом, які мають частку в даній спадщині є діти спадкодавця ОСОБА_8 та ОСОБА_9, однак останні відмовились від належної частки спадкового майна.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину домоволодіння, яке розташоване за адресою смт. Козелець, вул. Миру, 18 Козелецького району Чернігівської області, підлягають задоволенню і за позивачем ОСОБА_2 суд вважає можливим визнати право власності на частину зазначеного будинку.

Керуючись ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 328, 368, 392, 1218, 1261, 1296 ЦК України, ст. ст. 247, 264, 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Козелецького району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та спадкове майно за законом задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_5 на час відкриття спадщини 16 січня 2017 року за адресою: вул. Миру, 18 смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Миру, 18 смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області, як на майно набуте подружжям за час шлюбу.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Миру, 18 смт. Козелець Козелецького району Чернігівської області, як на спадкове майно за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст рішення виготовлений «30» березня 2018 року.

Головуючий суддя С.М. Бараненко