Справа № 626/261/18
Провадження № 2-о/626/20/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.03.2018 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В.,

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краснограді, цивільну справу за за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Красноградської райдержадміністрації про встановлення факту загибелі батьків в період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 р.р. за певних обставинах, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити той факт, що його батько ОСОБА_2 був партизаном-підпільником-зв'язківцем в роки Великої Вітчизняної Війни і був розстріляний по доносу поліцая-зрадника, встановити факт загибелі матері ОСОБА_3 медсестри райлікарні під час бомбардування школи і лікарні смт. Савинці та запропонувати Управлінню праці і соціального захисту населення встановити йому статус члена сім'ї загиблих ветеранів війни.

В обґрунтування своєї заяви він зазначив, що його батьки ОСОБА_2 1895 року народження та ОСОБА_3 1907 року народження проживали в с. Савинці Савинського (нині Балаклійського) району Харківської області. Його батько був партизаном-зв'язківцем-підпільником в роки війни і в січні 1942 року був розстріляний німцями, а в кінці січня цього ж року під час бомбардування лікарні загинула його мати, де вона працювала медсестрою.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 27.08.2015 року встановлено юридичний факт, що батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, 1895 року народження та ОСОБА_3, 1907 року народження загинули в січні 1942 року в селищі Савинці Савинського району (нині Балаклійського) району Харківської області в період окупації німецькими військами під час Великої Вітчизняної війни 1941-1945 рр. В частині, що батько заявника ОСОБА_2 був зв'язківцем-підпільником - відмовлено за недоведеністю факту.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.09.2015 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27.08.2015 року залишено без змін.

Встановлення факту загибелі його батьків під час бойових дій йому потрібен для отримання статусу члена сім'ї загиблих відповідно до п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" для лікування в госпіталі ветеранів Великої вітчизняної війни та користування пільгами по оплаті комунальних послуг. Документи, які б підтверджували цей факт не збереглися або були знищені під час війни, тому він вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, зазначивши, що про вищевказані обставини смерті його батьків йому відомо від хрещеної матері ОСОБА_4, яка його виховувала, а також від сусідів та з архівних довідок. Також зазначив, що звертався з цим питанням до багатьох інстанцій, в тому числі до Міністерства Соціальної Політики України та Уповноваженого Президента України з прав людей з інвалідністю, але безрезультатно.

Від представника Управління праці та соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації до суду надійшов відзив на заяву, відповідно до якого вона просить відмовити в задоволенні заяви, так як заявником були надані ті самі докази, що і під час розгляду справи в 2015 році, коли було встановлено факт загибелі батьків заявника у роки Великої Вітчизняної війни 1941-1945 рр., але обставини їх загибелі та рід їх занять на даний час є не доведеними. Крім того зазначила, що за інформацією комунального закладу обласної пошуково-видавничої наукової редакції, Книга пам'яті України обласної Книги Скорботи України створювались відповідно до Указу Президента України від 13.08.2002/713 та були занесені відомості для увічнення пам'яті цивільних громадян України, які загинули в роки Великої Вітчизняної війни, не є підставою для соціальних виплат сім'ям загиблих. Основними джерелами інформації для Книги Скорботи України стали документи Державного архіву Російської Федерації, Центрального Державного архіву, Центрального архіву вищих органів влади та управління України, свідчення очевидців, а також родичів і знайомих загиблих мешканців області, які збиралися спеціально створеними комісіями в районах міста та області. За інформацією вищезазначених організацій первинні документи про участь батька ОСОБА_1 у партизанському загоні та загибель матері внаслідок бойових дій як працівника госпіталю, лікарні та інших медичних закладів відсутні. Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у свої заявах зазначають, що ОСОБА_2 був партизаном, а ОСОБА_3 працювала медичною сестрою, але свідками можуть бути особи, які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мають документи (підтвердження) про факт свого перебування на підприємстві, в установі, організації, де працювала особа, про яку вони свідчать. У заявах свідків відсутні підтверджуючі документи про участь свідків у партизанському русі (партизанський квиток та інше) та про роботу в медичному закладі.

Заслухавши заявника та дослідивши надані сторонами матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви, враховуючи наступне.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може гуртуватись на припущеннях.

У відповідності до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного станц факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, на підтвердження своїх вимог заявником надано:

- копію свідоцтва про його народження (а.с.6);

- довідку Комунального закладу Обласна пошуково-видавнича наукова редакція "Книга Пам'яті України" № 66 від 20.12.2017 року про те, що ім'я його батька ОСОБА_2 занесено до «Книги Скорботи України. Харківська область», том 3, с. 61: «ОСОБА_2, 1895 р.н., смт. Савинці. Розстріляний гітлерівцями у січ. 1942» (а.с. 10);

- довідку Комунального закладу Обласна пошуково-видавнича наукова редакція "Книга Пам'яті України", № 52 від 11.08.2015 року, в якій вказано, що ім'я ОСОБА_3 1907 року народження занесено до додаткового поіменного списку 3-го тому Книги Пам'яті України "Переможці", і зазначено, що вона загинула під час бойових дій Великої Вітчизняної війни (наприкінці січня 1942 р.) в результаті бомбардування фашистами Савинської лікарні Балаклійського району Харківської області, де вона працювала медичною сестрою (а.с.10 зворот);

- архівну довідку №01-28/ж-1219,1220 від 08.12.2014 року, в якій зазначено, що у друкованому виданні "Книга Скорботи України: Харківська область" у "Поіменному списку мирних громадян, партизанів, підпільників, патріотів-жертв фашистського терору" по Балаклійському району значиться "ОСОБА_2 1895 року народження, смт. Савинці. Розстріляний гітлерівцями у січні 1942 року" (а.с.11);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, які підтвердили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були батьками заявника і загинули в роки Великої Вітчизняної війни 1941-1945 рр.(а.с.12-16);

- свідоцтвами про смерть батьків заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які загинули в січні 1942 року(а.с.17-18).

- згідно ж наданої самим ОСОБА_1 публічної інформації Управління у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції Міністерства Соціальної політики України щодо встановлення статусу члена сім'ї загиблого ветерана війни, йому повідомлено, що відсутні підстави для встановлення ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, відповідно до пункту 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(а.с.21).

Разом з тим, суд не може встановити факт, що батько заявника був партизаном-зв'язківцем-підпільником, виходячи з наступного.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті та у партизанських загонах. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Такі факти перебування у партизанських загонах, участі у партизанському русі або підпільних організаціях, які діяли на території України у період Великої Вітчизняної війни 1941 - 1945 рр., встановлюються у несудовому порядку.

Цей порядок визначено Інструкцією, затвердженою Постановою Президії Верховної Ради Української РСР від 28 липня 1967р. N 230-VII, в п.1 якої зазначено, що єдиним документом, що свідчить про участь особи у партизанському русі або в діяльності підпільної організації у період Великої Вітчизняної війни 1941 - 1945 р.р., є партизанський квиток. Останній видавався Комісією у справах колишніх партизанів Великої Вітчизняної війни 1941 - 1945 рр., яка з 1998 р. діяла при Верховній Раді України. Цією ж Інструкцією передбачено, що батькам, дітям і подружжю загиблих або померлих учасників партизанського руху і підпільних організацій зазначеною Комісією видаються довідки.

Згідно листа Уповноваженого Президента України з прав людей з інвалідністю, на його звернення від 02.03.2017 року № 36-01/152 щодо документального підтвердження участі батька заявника ОСОБА_2 в русі спротиву нацистському окупаційному режиму під час Великої Вітчизняної війни 1941-1945 рр. Комісія у справах колишніх партизанів Великої Вітчизняної війни 1941-1945 рр. при Верховній Раді України листом від 13.03.2017 року «021/13 повідомила, що відповідно до представлених документів, батько ОСОБА_1 не являється учасником підпільно-партизанської боротьби в період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 рр.(а.с.33-34).

Постановою Верховної Ради України № 2064-VIII від 23.05.2017 року припинено діяльність Комісії у справах колишніх партизанів Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років при Верховній Раді України та рекомендовано Міністерству соціальної політики України створити спеціалізований підрозділ у справах колишніх партизанів у складі Державної служби України у справах ветеранів та учасників антитерористичної операції.

Враховуючи викладене, для встановлення факту ким були батьки ОСОБА_1 на момент смерті і як саме вони загинули існує інший позасудовий порядок його встановлення і не може бути встановлений судом.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Крім того, рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 27.08.2015 року (справа №626/1801/15-ц, провадження №2-о/626/50/2015) встановлено юридичний факт, що батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, 1895 року народження та ОСОБА_3, 1907 року народження загинули в січні 1942 року в селищі Савинці Савинського району (нині Балаклійського) району Харківської області в період окупації німецькими військами під час Великої Вітчизняної Війни 1941-1945 рр. В частині, що батько заявника ОСОБА_2 був зв'язківцем-підпільником - відмовлено за недоведеністю факту (а.с. 19-20).

Поряд з цим, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.09.2015 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 27.08.2015 року залишено без змін(а.с.30-32).

При цьому апеляційний суд залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, також в своїй ухвалі зазначив, що для встановлення факту ким були його батьки на момент смерті і як саме вони загинули - існує інший позасудовий порядок його встановлення.

Будь-яких нових(додаткових) доказів, які б достовірно могли встановити факти що батько заявника був партизаном-зв'язківцем-підпільником в роки війни і в січні 1942 року та був розстріляний німцями, а в кінці січня цього ж року під час бомбардування лікарні загинула його мати, де вона працювала медсестрою, в матеріалах справи не мається.

Крім того, суд не може перебирати на себе повноваження щодо встановлення особі статусу члена сім'ї загиблого ветерана війни, оскільки це не відноситься до його компетенції.

На підставі викладеного та керуючись ст.315 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Красноградської райдержадміністрації про встановлення факту загибелі батьків в період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 р.р. за певних обставинах - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя