РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючої судді Сенько Л.Ю.

за участі секретаря Райчук Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати причини пропуску ОСОБА_1 для прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, який помер 08.09.2015 року, протягом двох місяців після вступу рішення в законну силу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.09.2015 року помер її батько ОСОБА_4, який постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, та на час відкриття спадщини разом із батьком проживала та була зареєстрована його дружина, тобто її матір ОСОБА_5 Після його смерті залишилась спадщина, в тому числі право власності на земельну ділянку, площею 0,8337 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №772247, виданого на підставі розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 22.07.2008 року за №497. Проте, протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті батька, вона не прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Жмеринської районної державної нотаріальної контори у звязку нижчевикладеними обставинами: їй було відомо про встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, однак вона мала тяжкий психологічний стан, пов'язаний із втратою обох батьків майже одночасно та раптово, оскільки батько ОСОБА_4 помер 08.09.2015 року, а матір на другий день після поховання батька 12.09.2015 року. Тому вона вирішила відкласти звернення до нотаріальної контори на пізніший час та в останній визначений законодавством місяць вона повинна була здійснити вищезазначену дію, однак її психологічний стан призвів до різкого погіршення здоровя, так 07.03.2016 року її було госпіталізовано до Жмеринської РМЦ ПМСД з діагнозом «Атеросклеротичний кардіосклероз», дана хвороба могла стати причиною смерті, тому вимагала термінового лікування, що не дало їй можливості в строки встановлені законом подати заяву про прийняття спадщини. У звязку з чим при зверненні нею до Жмеринської районної державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, 18.07.2017 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 01.12.2017 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до судового розгляду на 09.01.2018 року із витребуванням з Жмеринської районної державної нотаріальної контори копії спадкової справи до майна померлого 08.09.2015 року ОСОБА_4

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 09.01.2018 року на підставі статті 19, пункту 9 частини першої Перехідних положень ЦПК України продовжено розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду по суті на 25.01.2018 року.

25.01.2018 року розгляд справи не відбувся у звязку із перебуванням головуючої судді Сенько Л.Ю. з 17.01.2018 року на лікарняному, через що наступне судове засідання було призначено на 28.03.2018 року.

В судове засідання, призначене на 28.03.2018 року сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися, однак подали попередньо до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, а відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради вказали про визнання даного позову.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтв про смерть серії І-АМ №327521 (а.с.11) та серії І-АМ №329153 (а.с.12) ОСОБА_4 помер 08.09.2015 року та ОСОБА_5 померла 12.09.2015 року в с.Шевченкове Жмеринського району Вінницької області.

З свідоцтва про народження серії V-УР №0089875 (а.с.9) та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АМ №301445 (а.с.10) вбачається, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району від 13.07.2017 року за №955 (а.с.13) ОСОБА_4, який помер 08.09.2015 року постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, та згідно запису в погосподарській книзі №13, особовий рахунок №794 на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем проживала разом та була зареєстрована його дружина ОСОБА_5

Згідно витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18.07.2017 року (а.с.14-15) інформація на імя ОСОБА_4 відсутня.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №772247 (а.с.16) ОСОБА_4 на підставі розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 22.07.2008 року №497 є власником земельної ділянки площею 0,8337 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно постанови Жмеринської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.07.2017 (а.с.18) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті 08.09.2015 року ОСОБА_4, в звязку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та відсутності доказів спільного проживання з спадкодавцем.

Відповідно до довідки Жмеринського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги, ОСОБА_1 з 07.03.2016 по 18.03.2016 року перебувала на лікуванні в Жмеринському РМЦПМСД з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба ІІ СН ІІ, гіпертонічна енцефалопатія, ІХС стенокардії напруги ФКІІ» (а.с.17).

Спадкова справа до майна померлого 08.09.2015 року ОСОБА_4 не заводилася (а.с.33).

Про наявність інших спадкоємців сторони не зазначили та судом на момент розгляду справи вони не встановлені.

Дослідивши вищезазначені докази, встановлено, що між сторонами виник спір із спадкових правовідносин. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здіснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України//затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі: Порядок). Відповідно до вказаного Порядку (п. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.11, 3, 15, 3.23), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, складеної від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей . Заява про прийняття спадщини підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Аналіз вище вказаних норм Положення свідчить про те, що заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв'язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально. Відсутня і заборона того, що така заява не може бути доставлена до нотаріуса представником спадкоємця, оскільки заборона стосується лише написання такої заяви представником від імені спадкоємця.

Таким чином, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу, в тому числі направивши її поштою, але такі дії нею не вчинялися.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічне зазначено також в розясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не зазначила та не надала суду належних та допустимих доказів пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини (подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини) протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті матері.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказала, що строк звернення до нотаріальної контори вона пропустила, оскільки після смерті батьків погіршився її психологічний стан та вона перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 10.03.2016 року по 21.03.2016 року у звязку з погіршенням стану здоров'я, однак вказане відповідно до ст.1272 ЦК України та розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач мала можливість звернутись до нотаріуса із завою про прийняття спадщини, в тому числі надіслати її поштою, жодних інших доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, останньою не надано. Крім того, медичну довідку, що була надана в якості доказу позивачем, суд не приймає, оскільки період її перебування на лікуванні вочевидь не охоплює всього шестимісячного строку, наданого для прийняття спадщини та дана довідка не містить вихідної дати та номеру, гербової печаті та підпису керівника закладу охорони здоровя.

Нормами ст.ст.12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановив би наявність причини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій щодо прийняття спадщини у визначені ст.1270 ЦК України строки, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 258-260, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя