Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 335/14024/15-ц

провадження № 61-6168св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - концерн «Міські теплові мережі»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року у складі судді Шалагінової А. В. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Онищенко Е. А., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

концерну «Міські теплові мережі» про зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є споживачем наданих концерном «Міські теплові мережі» послуг з централізованого опалення. У його квартирі АДРЕСА_1 встановлено лічильник теплової енергії «Комбик» Т-21, який підлягає повірці 1 раз на

2 роки.

У жовтні 2016 року він отримав від філії концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району припис № 1149-09 від 11 жовтня 2016 року, за яким його зобов'язано провести повірку квартирного теплового лічильника до

24 жовтня 2016 року. Відповідач, на якого відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» покладено обов'язок повірки засобу обліку, здійснити повірку за власний рахунок відмовляється, що призвело до неправильного обчислення плати за послуги опалення у його квартирі з 24 жовтня 2016 року.

Посилаючись на наведене, просив: зобов'язати відповідача здійснити за власний рахунок чергову державну повірку засобу обліку теплової енергії, встановленої за адресою: АДРЕСА_1, та здійснювати державну повірку засобу обліку теплової енергії, який встановлено за вказаною адресою за власний рахунок кожен раз, коли завершується міжповірочний інтервал; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його заборгованості за спожиту теплову енергію з 24 жовтня 2016 року згідно з показаннями засобу обліку теплової енергії, встановленого за вищевказаною адресою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано концерн «Міські теплові мережі» здійснити абоненту

ОСОБА_1 за власний рахунок чергову повірку засобу обліку теплової енергії, встановленого за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язано концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок заборгованості абонента ОСОБА_1 за адресою: м. Запоріжжя,

АДРЕСА_1, за спожиту теплову енергію за період листопад 2016 року - березень 2017 року включно відповідно до показань встановленого засобу обліку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є виконавцем комунальних послуг, безпосередньо надає позивачу послуги з централізованого опалення та підігріву води, а тому відповідно до положень частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» зобов'язаний здійснювати повірку засобів вимірювальної техніки. Не включення витрат на повірку приладів обліку до тарифу на централізоване опалення не є підставою для покладення таких витрат на споживача.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу концерну «Міські теплові мережі» відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відсутність у законі обов'язку споживача за власний рахунок здійснювати повірку вимірювального засобу не надає відповідачу права вимагати від позивача здійснення такої повірки за власний кошт.

Додатковим рішення Орджонікідзевськго районного суду м. Запоріжжя від

7 листопада 2017 року стягнуто з концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 102 грн

40 коп.

У листопаді 2017 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся із касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що оскільки витрати на повірку вимірювальних приладів обліку не включені до тарифу на послуги з централізованого опалення, така повірка має здійснюватись споживачем за власний рахунок. Судами попередніх інстанцій не ураховано, що відсутня вина концерну «Міські теплові мережі» у не включенні зазначених витрат у структуру тарифу на послуги з централізованого опалення, оскільки він немає права коригувати тариф, при цьому неодноразово звертався до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) з питаннями про внесення змін до тарифу, однак з 24 жовтня 2014 року тарифи на опалення концерну не переглядалися.

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, обгрунтований тим, що повірка засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Не включення тривалий час витрат на проведення повірки вимірювальних засобів обліку до тарифу свідчить про наявність втрат для відповідача щодо отримання коштів з надання послуг повірки. При цьому саме відповідач не надав до НКРЕКП розрахунки для включення до тарифу з опалення витрат на повірку лічильників теплової енергії.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційної скарзі та відзиві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 1 серпня 2010 року між

ОСОБА_1 та концерном «Міські теплові мережі» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, за яким виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором.

Приписом № 1149-09 від 11 жовтня 2016 року позивача попереджено про необхідність проведення повірки засобу обліку «Комбик Т-21», встановленого за його адресою, до 24 жовтня 2016 року. У разі відсутності державної повірки засіб обліку буде знято з комерційного обліку та з 24 жовтня 2016 розрахунок за спожиту теплову енергію буде виконуватись згідно пункту 15 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

ОСОБА_1 звернувся до концерну «Міські теплові мережі» з заявою про проведення повірки лічильника теплової енергії, однак йому було відмовлено з посиланням на не включення витрат на повірку вимірювальних засобів обліку у тариф на теплопостачання.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Частиною четвертою статті 17 зазначеного Закону передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 1 червня 2011 року затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води (далі - Порядок).

Відповідно до положень пункту 61 Порядку (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) витрати на проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначаються відповідно до розрахунку на один квартирний засіб обліку теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плат за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, до загальної вартості послуг.

Таким чином Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та чинним на момент виникнення спірних правовідносин Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води встановлено процедуру здійснення повірки засобів вимірювальної техніки та відшкодування витрат, понесених у зв'язку з її здійсненням.

Судами попередніх інстанцій установлено, що концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг централізованого опалення та до складу його тарифів не включено витрати на періодичну повірку квартирних приладів обліку теплової енергії, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для покладення на концерн обов'язку здійснення повірки лічильників теплової енергії.

Суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули та помилково вважали, що відсутність у складі тарифу на централізоване опалення витрат на здійснення періодичної повірки вимірювальних засобів обліку не є підставою для покладення такого обов'язку на споживача.

Ураховуючи зазначене, помилковими є висновки судів попередніх інстанцій про наявність у концерну «Міські теплові мережі» обов'язку здійснити у квартирі позивача періодичну повірку лічильника теплової енергії за відсутності включення відповідних витрат у тарифи на теплопостачання.

При цьому відсутні підстави і для висновку про наявність винних дій концерну «Міські теплові мережі» у не включенні витрат на періодичну повірку квартирних приладів обліку теплової енергії до тарифу на теплопостачання, ураховуючи, що відповідно до статей 5, 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від

10 вересня 2014 року № 715, повноваженнями на встановлення тарифів на централізоване опалення наділена лише НКРЕКП.

Безпідставними є при цьому доводи ОСОБА_1 про бездіяльність концерну «Міські теплові мережі» в частині ненадання НКРЕКП розрахунку для включення до тарифу з опалення витрат на повірку лічильників теплової енергії, ураховуючи, що така бездіяльність не підтверджена належними та допустимими доказами.

З огляду на наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, підлягає скасуванню також додаткове рішення Орджонікідзевськго районного суду м. Запоріжжя від 7 листопада 2017 року, яким здійснено розподіл судових витрат, ураховуючи, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь понесених ним витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 400, 409, 412 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу концерну «Міські теплові мережі» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня

2017 року та додаткове рішення Орджонікідзевськго районного суду

м. Запоріжжя від 7 листопада 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до концерну «Міські теплові мережі» про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик