Номер провадження: 22-ц/785/1823/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.

при секретарі Томашевській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської радиу справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 до ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради про зобовязання надати відповідь на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Домусчі Л.В. 21 листопада 2017 року в м. Одесі о 11:50 год., -

встановила:

В липні 2017 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4, звернулась до суду із позовом, який було уточнено, в якому просила зобовязати ОСОБА_2 районну адміністрацію Одеської міської ради розглянути її письмову заяву від 28.04.2017 року та надати їй відповідь з додержанням вимог Закону України «Про звернення громадян» (а. с. 1-3, 18-20),

Свої вимоги мотивувала тим, що 28.04.2017 року вона звернулась до ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради з заявою, в якій просила: звернутися на підставі ст. 75 ЦК України до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про звільнення ОСОБА_5 від обовязків опікуна ОСОБА_4; перевірити житлові умови в комунальній квартирі АДРЕСА_1, де ОСОБА_6 придбала ОСОБА_4 кімнату за договором дарування в період перебування ОСОБА_4 на лікуванні в психіатричній лікарні і сповістити її про дату цієї перевірки, щоб позивачка, як опікун у якого зараз мешкає ОСОБА_4 брала участь в огляді і складенні акту. ОСОБА_2 районна адміністрація Одеської міської ради в травні 2017 року повідомила позивачці, що представник органу опіки та піклування здійснив виїзд на вказану квартиру і склав відповідний акт обстеження від 04.01.2017 року. Проте, відповіді стосовно вимог, щодо звернення до суду із заявою про звільнення ОСОБА_5 від обовязків опікуна ОСОБА_4, позивачу так і не надали, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 районну адміністрацію Одеської міської ради надати ОСОБА_3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4 відповідь на її звернення від 28.04.2017 року з додержанням вимог Закону України «Про звернення громадян» в повному обсязі, в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень (а. с. 39, 40).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради судові витрати за подання апеляційної скарги, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 43-44).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської радибез задоволення з наступних підстав.

За правилами ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом правильно встановлено, що за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2013 року по справі № 1522/26120/12 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (нині ОСОБА_5) С.М. було призначено опікунами над недієздатною особою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28.04.2017 року позивачка звернулась до головиОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради із заявою, в якій було зазначено про те, що ОСОБА_5 (ОСОБА_6) вчиняє дії, які порушують права та інтереси недієздатної особи, а саме вчиняє дії, які призвели до позбавлення ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 та привласнює пенсію недієздатної, у звязку з чим просила провести перевірку вказаних фактів та звернутись до суду в порядку ст. 75 ЦК України із заявою про звільнення ОСОБА_5 від обовязків опікуна ОСОБА_4 та вимагала перевірити житлові умови недієздатної в квартирі АДРЕСА_3, сповістити її про дату такої перевірки для можливості бути присутньою при цьому.

22.05.2017 року ОСОБА_3 був направлений лист за № Г-1366 зі змісту якого вбачається, що представником органу опіки та піклування ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_4, право власності на 151/1000 частини якої належить недієздатній ОСОБА_4 та складений акт обстеження житлово-побутових умов, який був доданий до вказаного листа (а. с. 11).

З акту обстеження житлово-побутових умов квартири (кімнати, домоволодіння) № 8 по вул. Тираспольська, 16 у м. Одесі від 04.01.2017 року, вбачається що квартира розташована на пятому поверсі, пятиповерхового будинку, комунальна квартира, яка складається з шості кімнат, коридору, туалету, ванної кімнати та кухні. Одна з кімнат цієї квартири площею 20 кв.м. належить недієздатної ОСОБА_4, кімната придатна для проживання (а. с. 12).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачка запрошувалась на дане обстеження згідно її заяви, тобто огляд квартири був проведений у її відсутності, з чим не погоджується ОСОБА_3

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»,органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

За правилами ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звернення ОСОБА_3 було розглянуто відповідачем та надано позивачці письмову відповідь у строк, передбачений чинним законодавством, а відтак позовні вимоги в частині щодо зобовязання відповідача розглянути письмову заяву ОСОБА_3 від 28.04.2017 року є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Проте, звертає увагу той факт, що відповідь ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради від 22.05.2017 року не містить вмотивованої повної відповіді на усі поставлені позивачкою питання, а саме відсутні відомості про проведення перевірки щодо обставин приватизації та подальшого продажу від імені недієздатної ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 та добросовісності здійснення своїх прав опікуном ОСОБА_5

Необґрунтованим є довід апеляційної скарги про те, що стосовно пункту звернення ОСОБА_3 щодо звернення райадміністрацією до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про припинення повноважень ОСОБА_5 як опікуна ОСОБА_4 ОСОБА_3 в попередній відповідіОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради № Г-3814 від 08.11.2016 року було розяснено, що вона як опікун, який діє в інтересах недієздатної особи ОСОБА_4 в порядку ст. 75 ЦК України може звернутися до суду із заявою про звільнення ОСОБА_5 від обовязків опікуна ОСОБА_4

Так, за правилами ч. ч. 3, 4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Отже, наявність відповіді ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради 2016 року на звернення ОСОБА_3 по цьому ж питанню не звільняє відповідача від обовязку надання відповіді позивачу на її звернення в 2017 року.

З відповіді ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради № Г-3814 від 08.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до суду з позовом про звільнення ОСОБА_5 від повноважень опікуна на підставі ч. 1 ст. 75 ЦК України.

Проте, судова колегія вважає, що зміст відповіді ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради № Г-3814 від 08.11.2016 року не відповідає приписам ст. 75 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

Отже, виходячи з положень ст. 75 ЦК України підставами звільнення особи від повноважень опікуна або піклувальника є: невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту і саме орган опіки та піклування може звернутися до суду із заявою про звільнення особи від повноважень опікуна або піклувальника.

Відносини опіки та піклування базуються на вільній згоді опікуна або піклувальника виконувати свої повноваження (ч. 3 ст. 63 ЦК). Оскільки, наявність певних об'єктивних обставин (хвороба опікуна або піклувальника, яка перешкоджає йому виконувати свої повноваження, погіршення матеріального становища, що негативно позначається на утриманні підопічної особи, тривалі службові відрядження, відсутність взаєморозуміння з підопічною особою), може унеможливлювати продовження відносин опіки або піклування за участю призначеного опікуна чи піклувальника, у ч. 1 ст. 75 ЦК України передбачена можливість звільнення опікуна та піклувальника, тобто передбачено надання опікунові та піклувальникові права самостійно звернутися до суду чи органу опіки та піклування із заявою про звільнення від виконання своїх обов'язків. Опікун або піклувальник подає до компетентного органу заяву, яка розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця.

Отже, системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_3 не наділена самостійним правом звернення до суду із заявою про звільнення ОСОБА_5 від обовязків опікуна ОСОБА_4

Вказаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не були виконанні вимоги Закону України «Про звернення громадян», не проведена перевірка відомостей, зазначених у зверненні та не надана мотивована відповідь на звернення позивачки у повному обсязі на всі поставлені нею питання.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2017 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 06.04.2018 року.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: О.М.Таварткіладзе

ОСОБА_7