Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 727/7831/17-ц

провадження № 61-3758св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Великокучурівська сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2017 року у складі судді Семенка О. В. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Яремка В. В., Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про встановлення нікчемності заповіту.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_9, після чого вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, від якого дізналася про існування заповіту від 11 липня 2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_10, на підставі якого її батько все його майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_6

Вважала, що відповідно до статті 1257 ЦК України вказаний заповіт є нікчемним, оскільки цей правочин було складено з порушенням вимог щодо його посвідчення.

Так, рішенням Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 11 листопада 2010 року секретарем сільської ради було обрано ОСОБА_10, також на неї було покладено повноваження секретаря виконавчого комітету сільської ради та уповноважено вести нотаріальні дії і бути відповідальною за отримання, зберігання і витрачання бланків свідоцтв про реєстрацію актів цивільного стану.

Разом з тим, у пункті 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, яка була чинною на момент прийняття сільською радою вищевказаного рішення, визначено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Оскільки виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради рішення про покладення на ОСОБА_10 обов'язків по вчиненню нотаріальних дій не приймалося, а такі обов'язки були визначені рішенням сільської ради, то ОСОБА_4 звернулася до суду із цим позовом, в якому, посилаючись на існування між спадкоємцем спору з приводу спадкового майна, просила визнати нікчемним заповіт від 11 липня 2013 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_10

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заповіт від 11 липня 2013 року складено з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому підстав вважати цей правочин нікчемним немає.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заповіт від 11 липня 2013 рокупосвідчено секретарем сільської ради, яка на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 11 листопада 2010 року одночасно здійснювала повноваження секретаря виконавчого комітету сільської ради і на неї були покладені обов'язки по веденню нотаріальних дій, що відповідає положенню статті 1251 ЦК України.Рішення Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 11 листопада 2010 року на момент посвідчення заповіту було чинним, а Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, на яку посилається позивач, втратила чинність у грудні 2011 року, тобто до посвідчення заповіту від 11 липня 2013 року. На підставі вказаного, апеляційний суду погодився з висновком суду першої інстанції, що заповіт складено з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів лише виконавчий комітет сільської ради мав право прийняти рішення про покладення на секретаря виконавчого комітету сільської ради обов'язку вчиняти нотаріальні дії, а тому рішення Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 11 листопада 2010 року в цій частині є незаконним, оскільки не відповідає вказаній інструкції. Отже, заповіт від 11 липня 2013 року був посвідченйи особою, яка не мала на це права. Суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень вказані обставини не врахували, а тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Згідно з частиною першою статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

У частині першій статті 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пунктом 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 передбачено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Таким чином, встановивши, що заповіт від 11 липня 2013 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_10, яка на це була уповноважена рішенням Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 11 листопада 2010 року, суди дійшли правильного висновку, що цей заповіт складено з дотриманням вимог щодо його посвідчення.

Твердження заявника, що рішення Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 11 листопада 2010 року про надання права секретарю виконавчого комітету сільської ради ОСОБА_10 вчиняти нотаріальні дії суперечить Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а тому воно є незаконним, на правильність висновків судів не впливає, оскільки позивач у цій справі рішення сільської ради не оскаржив, тому суди обґрунтовано дали оцінку лише наявності підстав для встановлення нікчемності заповіту.

Крім того, на момент посвідчення заповіту - 11 липня 2013 року інструкція, на яку посилається позивач, втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, яким затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк