Справа №485/1803/17 04.04.2018
Справа № 485/1803/17/17
Провадження №22-ц/784/592/18 Суддя-доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

за участю: прокурора Цвікілевич Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області

на ухвалу судді Снігурівського районного суду Миколаївської області - Кобзар Ю.Ю., постановлену 15 лютого 2018 року в приміщенні того ж суду за позовом першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 за участю третьої особи - Фермерського господарства «Ортус» про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року перший заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2, в якому просив визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держземагенства у Миколаївській області №3521-сг, №3523-сг, №3525-сг від 25 грудня 2014 року про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок, орієнтовною площею 2,0 га, 30 га, 6,36 га для ведення фермерського господарства в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, а також накази №3104-сг, №3102-с від 23 червня 2015 року та наказ №2709-сг від 26 травня 2015 року про надання ОСОБА_2 в оренду вказаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Також прокурор просив визнати недійсними договори оренди земельних, укладені між Головним управління Держземагенства в Миколаївській області та ОСОБА_2 від 25 червня 2015 року та зобовязати останнього повернути вказані земельні ділянки державі в особі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області.

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року у відкритті провадження у справі за вказаною заявою на підставі п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у звязку з тим, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відмовлено.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області посилаючись на те, що оскаржувана ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просив про її скасування та направлення справи до того ж суду для подальшого розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суддя виходив з того, що наявний публічно-правовий спір, а тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Між тим з таким висновком суду погодитися не можна.

За положеннями статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В розясненнях, що містяться в п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №3 вказано, що спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктами 1,5 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обовязках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема повязаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування.

Як вбачається зі змісту позовної заяви прокурор просить визнати незаконними та скасувати наказиГоловного управління Держземагенства у Миколаївській області, в тому числі і про передачу в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства на підставі яких в подальшому були укладені договори оренди землі, за такого накази стосується цивільного права щодо користування земельної ділянкою.

До того ж в подальшому договори оренди землі, укладені між Головним управлінням Держземагенства у Миколаївській області та ОСОБА_2 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, наведене свідчить проте, що предметом оскарження є рішення органу державної влади про надання в оренду земельних ділянок, яке реалізоване шляхом укладення оспорюваних договорів оренди земельних ділянок, тобто виникло цивільне право, яке повинно розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року справа №6-2510цс15 в якій зазначено, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Посилання суду на те що одним із відповідачем у справі є орган державної влади - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у звязку із здійсненням ним публічно-владних управлінських функцій з надання дозволу на розробку проекту землеустрою та делегованих повноважень з прийняття рішення про передачу земельних ділянок в оренду також не можуть бути підставою для віднесення даного спору до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням вищевикладеного.

Крім того, територіальні органи Держгеокадастру діють не на виконання делегованих владних повноважень, надаючи земельні ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення у власність або в оренду, а як розпорядники вказаних земель у відповідності до ч. 4 ст. 122 ЗК України.

Посилання суду на позицію Верховного Суду від 26 січня 2018 року у справі №810/2509/17 не можуть бути взяті до уваги, оскільки предметом касаційного оскарження було розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів. До того ж у вказаній постанові відсутній висновок щодо розмежуванню юрисдикції між адміністративними та загальними судами, а крім того позовні вимоги стосувалися лише визнання протиправним та скасування рішення селищної ради.

За таких обставин, оскаржувана ухвала, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права на підставі п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею матеріалів позовної заяви до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381, 382 ЦПК України колегія суддів , -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити частково.

Ухвалу судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2018 року скасувати, а матеріали позовної заяви передати до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_3

Повний текст постанови складено 6 квітня 2018 року