АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8267/17 Номер провадження 22-ц/786/627/18Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Київського районного суду м.Полтави від 04 січня 2018 року (час ухвалення рішення невідомий, дата складання повного тексту судового рішення 04 січня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 про визнання права, включення до переліку вкладників.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право на отримання відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №4601 на суму 90 000 грн.; зобовязати ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_3 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на суму 90 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилався на неправомірну відмову Фонду включити його список вкладників, які мають право на отримання коштів за вкладами у ПАТ «Банк Михайлівський», що порушує його право власності на кошти, отримані від ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» на виконання договору позики від 06 квітня 2016 року.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 04 січня 2018 року позов задоволений.

За ОСОБА_3 визнано право у спосіб, передбачений ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 90 000 грн.

Зобовязано ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_3 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладам на рахунку №4601 за рахунок Фонду на суму 90 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд у порушення вимог закону розглянув справу в порядку цивільного судочинства, тоді як згідно сталої судової практики така категорія спорів має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

При вирішенні спору суд першої інстанції неправильно витлумачив положення ст.2 та п.15 Прикінцевих положень ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому зробив помилковий висновок про те, що кошти, перераховані ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» на поточний рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» на виконання договору позики від 06 квітня 2016 року, є вкладом у розумінні спеціального закону.

Окрім того, суд не дав належної оцінки тій обставині, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у межах повноважень, наданих ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та відповідно до положень ст.38 цього Закону визнав нікчемним правочин від 19 травня 2016 року з перерахування ПАТ «Банк Михайлівський» коштів від ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» на рахунки 2 445 фізичних осіб, у тому числі на рахунок ОСОБА_3

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, посилаючись на неправильне тлумачення відповідачем (на свою користь) спеціальних норм закону, на вибіркове посилання (на свою користь) на судові рішення, стверджує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, в апеляційній скарзі відсутні доводи, які б спростовували висновки по суті спору. Зазначається, що твердження відповідача про ознаки нікчемності (незаконності) у відносинах між ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» і ПАТ «Банк Михайлівський» не можуть бути підставою для позбавлення його права власності на грошові кошти, отримані за правочином, який у встановленому порядку не визнаний недійсним.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Належними і допустимими доказами, наявним у справі, підтверджені такі фактичні обставини, які визнаються учасниками справи.

Постановою Правління НБУ №917/бт від 23 грудня 2015 року ПАТ «Банк Михайлівський» віднесений до категорії проблемних банків строком на 180 днів, введені обмеження в його діяльності.

06 квітня 2016 року між ОСОБА_3 і ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» укладений договір позики №980-024-000217124, за умовами якого ОСОБА_3 передав у користування ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» грошові кошти у сумі 90 000 грн. строком до 06 липня 2016 року зі сплатою 32,% річних. Повернення отриманих коштів з нарахованими процентами ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» зобовязалося здійснити шляхом перерахування коштів на поточний рахунок №4601 ОСОБА_3 у ПАТ «Банк Михайлівський».

Сторони свої зобовязання за договором позики виконали.

19 травня 2016 року ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» перерахувало на рахунок №4601 у ПАТ «Банк Михайлівський» 90 000 грн.

Рішенням Правління НБУ №14/бт від 23 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» віднесений до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 від 23 травня 2016 року розпочата процедура виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації на один місяць, призначена уповноважена особа Фонду.

Рішенням Правління НБУ № 124-рш від 12 липня 2016 року відкликана банківська ліцензія ПАТ «Банк Михайлівський».

Актом комісії тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» №3 від 01 червня 2016 року встановлені ознаки нікчемності правочинів (транзакцій) виконання Банком 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» з перерахування коштів на рахунки 2 445 фізичних осіб на загальну суму 206 980 863,90 грн. Згідно додатку до акту отримувачем коштів є також ОСОБА_3

Наказом ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» №42/1 від 01 червня 2016 року затверджені результати перевірки правочинів, викладені в акті від того ж числа. Ухвалено застосувати наслідки нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» по перерахуванню коштів на рахунки 2 445 фізичних осіб у сумі 206 980 863, 90 грн.

ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 вересня 2016 року ОСОБА_3 повідомлено про те, що він не включений до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважені особи, органи) має право згідно спеціального закону визнавати правочини неплатоспроможного банку нікчемними, проте суду не надано доказів на підтвердження нікчемності переказів грошових коштів, зокрема тих, що переведені на рахунок позивача як повернення позики.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин і спеціальний закон, якими вони (правовідносини) врегульовані ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Як розяснено у пункті пятому Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Частиною третьою ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі «Закон») встановлений перелік критеріїв нікчемності правочинів, здійснених неплатоспроможним Банком. Частиною другою цієї норми на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі «Фонд») покладений обовязок забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно п.7 і п.9 ч.3 ст.38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; а також у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Отже, за змістом наведених норм спеціального Закону у їх системному звязку із загальними нормами ЦК України Фонд уповноважений визнавати нікчемними правочини, вчинені неплатоспроможним Банком за умови встановлення передбачених Законом критеріїв (ознак) таких правочинів, при цьому Закон не вимагає судового рішення задля підтвердження рішення Фонду щодо нікчемності правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання призначене судом першої інстанції на 04 січня 2018 року об 11.00 (а.с.29). У цей день електронною поштою о 09.27 судом першої інстанції отриманий відзив на позов, у якому, зокрема зроблене посилання на нікчемність переказу ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 19 травня 2016 року з наведенням доказів і підстав нікчемності цього переказу. До відзиву долучена копія витягу з додатку №2 до акту №3 від 01.06.2016 року комісії по перевірці правочинів на предмет виявлення їх нікчемності (а.с.33-35,37).

Суд першої інстанції у порушення вимог ч.1 ст.2, ст.11, ч.5 ст.12, ст.89, ст.263 ЦПК України не дав обґрунтованої оцінки доводам відповідача, тоді як останній наполягав на їх істотності (важливості) для правильного вирішення спору, і обмежився висновком про відсутність доказів нікчемності правочину.

До відзиву, отриманого судом першої інстанції поштою 09 січня 2018 року, долучені такі докази нікчемності переказу 19 травня 2016 року коштів від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на поточний рахунок ОСОБА_3: оригінал витягу з додатку №2 до акту №3 від 01.06.2016 року комісії по перевірці правочинів на предмет виявлення їх нікчемності (а.с.53), акт №3 від 01.06.2016 року комісії по перевірці правочинів на предмет виявлення їх нікчемності (а.с.63), додаток №1 до цього акту (64-65), наказ №42/1 від 01.06.2016 року ОСОБА_2 особи Фонду, яким затверджені результати перевірки, відображені в акті №3 від цього ж числа (а.с.67).

Зі змісту наведених письмових доказів слідує, що, виконуючи платіжні документи ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» з перерахування коштів на рахунки 2 445 фізичних осіб, у тому числі коштів позивачу ОСОБА_3, на загальну суму 206 980 863,90 грн., ПАТ «Банк Михайлівський» здійснив операції з порушенням вимог законодавства, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, що є ознакою нікчемності правочину згідно п.9 ч.3 ст.38 Закону; також ПАТ «Банк Михайлівський» здійснені транзакції (переведення коштів), умови яких передбачали передачу майна з метою надання окремому кредитору переваги (пільги) прямо не встановленої для нього законодавством чи внутрішніми документами Банку, що є ознакою нікчемності правочину згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону.

Таким чином, при вирішенні цього спору слід виходити з того, що ОСОБА_2 особа Фонду у межах своїх повноважень, в порядку та згідно прямо встановлених Законом критеріїв (умов) визнав нікчемними правочини, вчинені ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» і ПАТ «Банк Михайлівський» з перерахування коштів на рахунки фізичних осіб на виконання цивільно-правових угод, у тому числі з перерахування коштів ОСОБА_3 за договором №980-024-000217124 від 06 квітня 2016 року у сумі 90 000 грн.

Рішення ОСОБА_2 особи Фонду №42/1 від 01 червня 2016 року у встановленому законом порядку не оскаржене та не скасоване.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України перерахування ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 у ПАТ «Банк Михайлівський» на виконання умов договору №980-024-000217124 від 06 квітня 2016 року у сумі 90 000 грн. є нікчемним правочином, який не створив жодних юридичних наслідків, тобто у ОСОБА_3 не виникло права власності на кошти, розміщені на його поточному рахунку та, відповідно, права вимагати включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини, наведені вище висновки по суті заявлених вимог, а також вимоги апеляційної скарги (скасування рішення і ухвалення нового про відмову у позові), апеляційний суд керується принципами пропорційності і диспозитивності цивільного судочинства (ст.11, ст.13 ЦПК України) та визнає недоцільним юридичний аналіз інших доводів апеляційної скарги, оскільки вони не мають вирішального (істотного) значення для правильного вирішення спору по суті.

Такий підхід узгоджується з вимогами ст..6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод (див. п.23, п.24 рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява №63566/00).

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» задовольнити

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 04 січня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 3 квітня 2018 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І. Дорош

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов