Справа № 489/728/18
Номер провадження 2/489/1138/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2018 року Банк звернувся до відповідачів із позовом, яким просив звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, що накладені постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУ (правонаступник Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області) в рамках виконавчого провадження №48390132 ( номер запису про обтяження №782336 та № 23276634).

Дослідивши надані докази, суд встановив таке.

07 березня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 640/4-137, згідно умов якого Банк надав відповідачу цільовий кредит в розмірі 25 500 доларів США із сплатою 13,5% річних та комісією.

З метою забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Банком 07.03.2008 р. був укладений Іпотечний Договір, відповідно до умов якого Банку в іпотеку передано трьохкімнатну квартиру житловою площею - 37,5 кв. м., загальною площею 58,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Дані про обтяження майна іпотекою були внесені до Державного реєстру іпотек.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

З матеріалів справи вбачається, що при перевірці відомостей в Державних реєстрах щодо речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що на майно, яке є предметом іпотеки за договором від 07.03.2008 р. Постановами державних виконавців Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області накладено арешти.

Державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ (правонаступник - Інгульський ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області) було винесено постанову від 22.06.2011 р. про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, номер запису про обтяження: 782336 та внесено відповідні відомості до Державних реєстрів.

Постановою державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області від 09.11.2017 р. накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, номер запису про обтяження: 23276634 та внесено відповідні відомості до Державних реєстрів.

Проте на переконання позивача, накладені арешти підлягають скасуванню, оскільки вони накладені пізніше за обтяження вищезазначеного житлового будинку іпотекою.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Положенням ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом.

Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим ЗУ «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на даний час арешти з іпотечного майна позивача не були зняті, та вони перешкоджають позивачу, як Іпотекодержателю, реалізувати переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки, суд вважає, що права позивача порушено, отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з іпотечного майна Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а саме трьохкімнатної квартири, житловою площею - 37,5 кв. м., загальною площею 58,4 кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а саме: арешт нерухомого майна, накладений Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 22.06.2011 року у виконавчому провадженні № 782336; накладений Постановою державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 09.11.2017 року у виконавчому провадженні № 48390132 ( номер запису про обтяження 23276634)..

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення..

Повний текст рішення складено 02.04.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова