Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2018 Справа №607/2096/18

30 березня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом, який згодом уточнили, до Байковецької сільської ради Тернопільського району, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності за кожним по 1/10 частки житлового будинку, загальною пл. - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка та батька ОСОБА_4.

В обґрунтування вимог позивачі вказують, що ОСОБА_4 належала 1/10 частка будинковолодіння по АДРЕСА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/10 частку спірного будинковолодіння. Вони є спадкоємцями першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняли спадщину. Постановою нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку будинковолодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Посилаючись на наведене, просять задовольнити позов.

У підготовчому судовому засіданні до участі в якості співвідповідача було залучено сина спадкодавця ОСОБА_3

У судове засідання позивачі не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивачі подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить позов задовольнити. Представник позивачів був присутній у підготовчому судовому засіданні, вказав, що позов підтримують та росять задовольнити.

Представник Байковецької сільської ради у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Відзив на позов не подавав.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча про день та час справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає повністю. Відзив на позов не подавав.

ОСОБА_3 був присутній у підготовчому засіданні та суду пояснив, що позов визнає, спадщини після смерті батька не приймав.

Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, хоча про день та час справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини неявки та пояснення суду не надавав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1. перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1959 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 19 листопада 1959 року.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Залузькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області від 04 листопада 1965 року встановлено, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_6

17 листопада 10998 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 виданим Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району від 17.11.1998 року.

Відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 03.01.2018 року за № 7 вбачається, що станом на 01.01.2013 року житловий будинок по АДРЕСА_1 рахується за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право особистої власності від 31.05.1998 року.

Відповідно до довідки Байковецької сільської ради за № 4 від 02.01.2018 року, спірне будинковолодіння згідно даних погосподарських книг значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 01 липня 1990 року були ОСОБА_4, (голова двору), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Вказаний факт також підтверджується інформаційної довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 03.01.2018 року за № 4.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 належить по 1/5 частки житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 20.12.2017

Згідно довідки Байковецької сільської ради за №5 від 02.01.2018 року, на час смерті ОСОБА_4 в житловому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_1, донька ОСОБА_2, внучка ОСОБА_9

Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру за №50739909 від 31.01.2018 року сформованому Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за № 50/2018 від 31 січня 2018 року.

Згідно копії матеріалів спадкової справи за №50/2018 від 31 .01.2018 оку встановлено, що 31 січня 2018 року ОСОБА_2 діючи у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на частки спірного житлового будинку після смерті ОСОБА_4

Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину є дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 Позивачі прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки після смерті спадкодавця продовжували проживати у будинку, здійснювати за ним догляд.

Інші спадкоємці першої черги спадщини не приймали.

Присутній у підготовчому судовому засіданні син спадкодавця ОСОБА_3 підтвердив той факт, що спадщини після смерті батька не приймав.

31 січня 2018 року позивачі подали до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на законом після смерті ОСОБА_4 на частку спірного житлового будинку.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 31.01.2018 року за №231/02-14, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

З технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, виготовлено Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 28.12.2017 року вбачається, що загальна площа спірного будинку становить - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м. Самочинних добудов та перепланувань не має.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

Згідно з вимогами ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину є дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2

Інший син спадкодавця ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що спадщини після смерті батька не приймав, будь-яких дій щодо фактичного вступу в управління спадковим майном не вчиняв та спадщини приймати не бажає.

Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Після смерті батька продовжували проживати у будинковолодінні, здійснювали за ним догляд, обробляли присадибну земельну ділянку.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на належні їм частки спірного житлового будинку у нотконторі не можуть у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачами слід визнати право власності по 1/10 частку житлового будинку, загальною пл. - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 3,4, 259, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524,529,549 ЦК 1963 року, ст. 392 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер -НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер -НОМЕР_2) до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ( вул.Січових Стрільців, 43 с.Байківці Тернопільського району, ), ОСОБА_3( АДРЕСА_4), третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора ( вул. Котляревського,27 м.Тернопіль, ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер -НОМЕР_1 ), право власності на 1/10 частку житлового будинку, загальною пл. - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер -НОМЕР_2) право власності на 1/10 частку житлового будинку, загальною пл. - 132,4 кв.м., житловою - 69,8 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2017 року.

Головуюча