Справа № 724/97/18
Провадження № 2/724/152/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судув місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 06 лютого 2018 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України розяснено учасникам справи про її розгляд з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21.10.2017р. о 14:50 год. ОСОБА_3 у м. Хотин по вул. Незалежності, 23 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, допустив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_2, яким керував позивач. Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.11.2017р. у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 24.11.2017р.

23.11.2017р. експертом страхової компанії Юбіай було зроблено оцінку майнової шкоди, завданої діями ОСОБА_3, розмір якої склав 4753,02 грн. 28.11.2017р. позивачу було перераховано страховою компанією страхове відшкодування в розмірі 3753,02 грн., оскільки було зменшено на розмір франшизи, яка складає 1000,00 грн.

Також наголошує, що власником автомобіля, яким керував позивач, є Мінсоцполітики України, оскільки позивач є інвалідом з дитинства 1-ї групи, при цьому вважає, що має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю, оскільки є його законним володільцем.

Пояснює, що відповідач в добровільному порядку не оплатив розмір завданої шкоди, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Крім того, позивач стверджує, що йому було завдано моральних страждань, а саме: не міг повноцінно користуватися автомобілем без якого позивачу пересуватися дуже складно; погіршився стан здоровя, сон, звичайний спосіб життя; витрачені кошти на поїздки до суду, страхової компанії, майстра по ремонту автомобілів, до відповідача додому; відчував емоційні та фізичні страждання. Таким чином позивач оцінює розмір душевних та фізичних страждань в 10 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надіслав на адресу суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, оскільки матеріальна шкода позивачу відшкодована страховою компанією. Щодо моральної шкоди зазначає. що позивач є інвалідом дитинства, а не внаслідок ДТП, матеріальна шкода йому відшкодована, а тому він морально не постраждав. При цьому пояснює, що також поніс матеріальні збитки, оскільки був присутній в поліції, суді та сплатив штраф. А після нервового стресу відповідач перебуває в лікарні, оскільки в нього відмовили ноги. За таких обставин просить суд в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, з підстав зазначених у відзиві на позов, просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, інвалід І групи з дитинства отримав автомобіль «Славута» ЗАЗ -110387-40МБ з керуванням на дві руки без участі ніг, без права продажу, дарування або успадкування та передачі керування іншій особі, що підтверджується зобовязанням від 22.12.2009р., актом приймання-передачі від 22.12.2009р., накладною №50 від 03.12.2009р.,копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6,13-15).

Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.11.2017р. визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 340,00 грн. Зокрема судом встановлено, що21.10.2017 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_3 в м. Хотин по вул. Незалежності, 23, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, допустив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_2. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_3 своїми діями порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. 21.10.2017 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_3 в м. Хотин по вул. Незалежності, 23, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, допустив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_2 та зїхав з місця ДТП у невідомому напрямку. Таким чином ОСОБА_3 своїми діями порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України (а.с.5).

07.12.2017р. ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» повідомила позивача, що відповідно до ч.6 п.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 3753,02 грн. по заявленому страховому випадку, згідно Повідомлення про випадок №3056 від 31.10.2017р. Згідно п. 5 Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/4175315 від 26.04.2017р. відшкодування було зменшено на розмір франшизи, яка складає 1000,00 грн. (а.с.16).

Відповідач не відшкодував позивачу суму франшизи в добровільному порядку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.ч. 2,6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеною небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що за даних обставин вимоги позивача про стягнення суми франшизи заподіяної шкоди внаслідок ДТП не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, що позивачу відшкодована матеріальна шкода страховою компанією, спростовуються вищенаведеним та до уваги судом не приймаються. Крім того, відповідачем не підтверджено, що розмір франшизи визначений в іншому розмірі, ніж стверджує страхова компанія та позивач. Перебування відповідача на даний час на лікуванні не є безумовною підставою для звільнення його від відшкодування шкоди, завданої під час ДТП.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана, з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується, що страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, сім'ї, втрату роботи, можливості зробити карєру, втрату довіри близьких людей тощо.

Суд погоджуються з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в хвилюваннях через пошкодження його майна, неможливості ним користуватись до проведення відновлювального ремонту та необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення звичних життєвих зв'язків та поновлення порушених прав.

Вирішуючи, питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 10000,00 грн., то, суд, керуючись принципами виваженості, розумності та справедливості, приходить до висновку, що справедливим може бути визнано розмір відшкодування такої моральної шкоди позивачу у сумі 2000,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір в дохід держави за позовну вимогу майнового характеру в сумі 704,80 грн. та позовну вимогу немайнового характеру пропорційно задоволеним позовним вимогам (20%) в розмірі 2,84 грн., загалом 707,64 грн.

На підставі вищенаведеного такеруючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КР №999156, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КР №427405, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрованого вул. ОСОБА_4. 120АДРЕСА_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 суму франшизи у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень та моральну шкоду в сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КР №999156, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 707,64 грн. (сімсот сім гривень 64 коп.).

В решті частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд, а якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.04.2018р.

Суддя: ОСОБА_5