Справа № 569/5409/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2018 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до Рівненського міського суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно за адресою: м.Рівне, вул. Сірка, 11 В та заборонити Головному територіальному управлінню юстиції у Рівненській області вчиняти певні дії, а саме: проводити щодо оспорюваного майна відкриті торги.

Заяву передано судді на розгляд 29 березня 2018 року.

Заяву обґрунтовує тим, що ним буде подано до суду позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали, які витрачені на поліпшення та добудову нерухомого майна за адресою: м.Рівне, вул. Сірка,11 В. Згідно вироку по кримінальній справі № 1-550/11, який набрав законної сили 20 березня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_2 по ч. 4 ст. 190 КК України його було визнано потерпілим та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду витрати на будівельні матеріали та проведені роботи щодо нерухомого майна за адресою: м.Рівне, вул. Сірка, 11 ОСОБА_3 у тексті вироку по справі № 1-550/11 було встановлено згідно висновків будівельно-технічної експертизи № 0825 вартість матеріалів та виконання робіт у сумі 892723 грн. Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області вживаються заходи щодо організації відкритих торів відносно цього нерухомого майна. Зазначене нерухоме майно перебуває у заставі по кредитному договору у ПАТ «Банк Форум», який згідно ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» має першочергове право на задоволення своїх вимог. У разі проведення торгів та відчуження нерухомого майна будуть втрачені належні йому будівельні матеріали, які є невідємною частиною визначеного нерухомого майна, що призведе до порушення його законних прав та інтересів.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до правового висновку Верховного ОСОБА_3 України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Так, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснив Пленум Верховного ОСОБА_3 України у п.4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості власника користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами ( ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як вбачається із заяви, вона подана до подання позовної заяви, учасниками якої можуть бути позивач ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2, предмет спору - визнання права власності на будівельні матеріали, які витрачені на поліпшення та добудову нерухомого майна за адресою: м.Рівне, вул. Сірка,11 В.

До заяви про забезпечення позову, заявником подано лише фотокопію останньої сторінки вироку за підписом судді Рівненського міського суду Рогозіна С.В. з відміткою, що даний документ законної сили не набрав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проаналізувавши зміст заяви поданої заявником про забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено суду той факт, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі за його позовом, не довів, що вжиття заходів забезпечення позову саме таким шляхом, який зазначено в заяві позивача, не порушить прав, свобод та інтересів будь-яких інших осіб, які не є сторонами у справі, а також враховує те, що заявником не зазначено хто саме є власником спірного майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області.

Повний текст ухвали складено 29 березня 2018 року.

Суддя О.О.Першко