Справа № 157/1062/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гордійчук В.М.
Провадження № 22-ц/773/370/18 Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 Камінь-Каширського районного суду від 29 січня 2018 року в даній справі заяву позивача ОСОБА_2 про відмову від позову прийнято.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства закрито.

Стягнуто з позивача ОСОБА_2 в користь відповідача ОСОБА_3 3200,00 грн. понесених судових витрат.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою в частині розподілу судових витрат, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з позивача в користь відповідача 6550,00 грн. понесених нею судових витрат.

В судове засідання учасники справи не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 01 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства і просив виключити відомості про його батьківство з актових записів № 204 від 24 листопада 2006 року та № 54 від 22 квітня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 заперечила та просила в позові відмовити.

У судовому засіданні 29 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 подав заяву про відмову від позову і просив суд його заяву прийняти.

ОСОБА_4 Камінь-Каширського районного суду від 29 січня 2018 року заява позивача ОСОБА_2 про відмову від позову прийнята судом і провадження в даній справі закрито.

Також суд стягнув з позивача ОСОБА_2 в користь відповідача ОСОБА_3 3200,00 грн. понесених судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3 оскаржує ухвалу суду про закриття провадження у справі в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 2 статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (стаття 133 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини 2, частини 8 статті 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови від позову. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження своїх витрат, повязаних з розглядом справи, відповідач ОСОБА_3 подала суду довідку розрахунок розміру витрат на оплату послуг адвоката у даній справі та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 15 січня 2018 року, з яких убачається, що відповідач ОСОБА_3 за надання правової допомоги понесла витрати в розмірі 6550,00 грн.

Стягуючи з позивача ОСОБА_2 в користь відповідача ОСОБА_3 понесені останньою судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 грн., суд першої інстанції виходив з того, що витрати на правничу допомогу в розмірі 6550,00 грн. не підлягають стягненню, оскільки саме такий розмір судових витрат не підтверджений відповідачем.

При цьому, суд першої інстанції врахував, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який зазначений в довідці розрахунку, складеній адвокатом, не підлягає стягненню з позивача в користь відповідача, оскільки, на думку суду, розмір витрат в частині виготовлення клопотань та витрат за ознайомлення з матеріалами справи, а також за участь в судових засіданнях (з врахуванням того, що розгляд справи неодноразово відкладався з вини відповідача, яка не бажала їхати в м. Київ для проведення судової генетичної експертизи) є необґрунтованими.

Також суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховував поведінку сторін під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, врахував ухилення відповідача ОСОБА_3 від участі у проведенні судово-генетичної експертизи, в звязку з чим судом двічі постановлялася ухвала про примусовий привід відповідача ОСОБА_3

Посилання апеляційної скарги відповідача про те, що вона не мала можливості приймати участь у проведенні експертизи, оскільки позивач відмовився оплачувати витрати на проїзд її з дітьми до міста Києва, на увагу колегії суддів не заслуговують з огляду на таке.

Ухвалою суду від 14 листопада 2016 року в даній справі призначено судово-генетичну експертизу, витрати за проведення якої були покладені на позивача ОСОБА_2 Суд не зобовязував позивача нести витрати на проїзд відповідача до міста Києва для проведення судової експертизи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суд, оскільки вони зроблені з дотриманням вимог закону.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

ОСОБА_4 Каширського районного суду Волинської області від 29 січня 2018 року в даній справі в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді