Справа №766/2640/16-ц
Пров. №2/766/3533/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.02.2018

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов укладеного договору №DNH4KS21030533 від 24.11.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7958,31 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Прийняті на себе обов'язки щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки встановлені договором ОСОБА_1 не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості по кредитному договору, яка становить 103330,65 грн., в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.11.2006 року між публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DNH4KS21030533, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7958,31 грн. строком до 24.05.2010 року включно, зі сплатою за користування кредитом 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в свою чергу зобов'язався здійснити погашення кредиту в порядку, сумах і строки, передбачені договором.

На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині розміру нарахування неустойки за неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань по поверненню кредиту.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу).

Таким чином, штраф та пеня є видами неустойки.

Згідно матералів справи сукупний розмір неустойки, яка нарахована позивачем, складає 66818,51 грн. (пеня 61421,81 грн. + штраф 500 грн.+ 4896,70 грн. ), що значно перевищує розмір заборгованості по кредиту та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також істотно порушує права відповідача як споживача фінансових послуг.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, матеріальний стан відповідача, суму збитків позивача, а також інші обставини справи, суд вважає, що сума неустойки має бути зменшеною до розміру кредитної заборгованості (тіла кредиту 7819, 97 грн.).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 44332,11 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 7819,97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 28692,17 грн. та суми неустойки за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 7819,97 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 664,98 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Керуючись ст. ст. 526,610-612, 625, 629,1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №DNH4KS21030533 від 24.11.2006 року, яка становить 44332,11 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 664,98 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити в задоволенні. Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяОСОБА_3