Справа № 215/4093/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Малиш Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у порядку загального позовного провадження, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

18.09.2017 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, уточнивши його 19.09.2017 р., просить визнати що її батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час смерті належало кожному по 1/2 частині житлового будинку № 66 з господарськими будівлями і спорудами по провулку Опаріна в м. Кривому Розі та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказане домоволодіння. В обґрунтування позову зазначила, щовона є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3. 18.06.1974 р. її батько ОСОБА_4 уклав договір з Виконкомом Тернівської районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності. Батьки перебували у шлюбі з 17.11.1963 р. до 02.09.1976 р.. ЇЇ матір ОСОБА_3 померла 14.11.2008 р.. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину в праві власності на житловий будинок з господарчими побудовами № 66 по вул. Опаріна в м. Кривому Розі, після смерті матері вона не отримувала. 25.02.2016 р. помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті, вона в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: м. Кривий Ріг, провулок Опаріна, 66, але їй було відмовлено так як спадковий житловий будинок був придбаний померлим за час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано, а відтак повинна бути виділена шлюбна доля за померлими для подальшого відокремлення обсягу спадкового майна, яке підлягає успадкуванню.

Позивач надала заяву про підтримку позову, а також про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач надав заяву про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, тобто фактично визнавши позовні вимоги, просить розгляд справи проводити за відсутності його представника.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про народження; договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності; рішення № 796 від 15.12.2010 р. Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про надання поштової адреси житловому будинку з господарчими побудовами по провулку Опаріна Тернівського району м. Кривого Рогу; свідоцтва про розірвання шлюбу; свідоцтв про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_4; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; витягу про державну реєстрацію прав; технічного паспорту; постанови від 31.07.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; звіту про оцінку майна (а.с. 7, 14-15, 17, 18, 19, 25, 26, 27, 28-30, 32-37), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

18.06.1974 р. ОСОБА_4 уклав договір з Виконкомом Тернівської районної ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності. Цей договір було посвідчено 01 липня 1974 року державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстром № 2444.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.1963 р. до 02.09.1976 р.. 14.11.2008 р. ОСОБА_3 померла. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями № 66 по вул. Опаріна в м. Кривому Розі, після смерті матері позивач не отримувала, хоча й звернулася з цього приводу до нотаріуса.

25.02.2016 р. помер - ОСОБА_4. Після його смерті, позивач в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: м. Кривий Ріг, провулок Опаріна, 66, але їй було відмовлено, так як спадковий житловий будинок був придбаний померлим за час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано, а відтак повинна бути виділена шлюбна доля за померлими для подальшого відокремлення обсягу спадкового майна, яке підлягає успадкуванню.

У договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на право особистої власності, зазначено, що ОСОБА_4 передається в безстрокове користування земельна ділянка за адресою: м. Кривий Ріг, пер. Каширський, 64-а, але відповідно до рішення № 796 від 15.12.2010 р. виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради, житловому будинку № 64-а з господарськими будівлями по провулку Каширському в м. Кривому Розі, надано нову поштову адресу будинок № 66 провулок Опаріна в м. Кривому Розі.

Відповідно до постанови Пленуму ВС України « Про судову практику у справах про спадкування 30.05. 2008 року № 7 «...... при оформленні спадщини на будинок, збудований до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, застосовується закон, який діяв на час виникнення права власності на нього у спадкодавця та на час відкриття спадщини. Суд встановлює належність правовстановлюючих документів на будинок згідно закону, який був чинним на час набуття права власності на нього..».

Державна реєстрація права власності на житлові будинки регулювалася в минулому різними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р., що передбачала державну реєстрацію будівель, реєстрацію права власності на нерухоме майно, але виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Своїм листом від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування » ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив: 1. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (вересень 2008 року), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12)»

З огляду на викладене та аналізу документів, які надані до суду позивачем вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за життя набули право власності на збудоване ними домоволодіння, а тому воно повинно увійти до складу спадщини.

З урахуванням цих обставин та у відповідності зі ст. 28 ч. І Кодексу про шлюб та сім'ю України (в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними) частки на житловий будинок з господарчими побудовами № 66 по вул. Опаріна в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в праві спільної сумісної власності подружжя померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є рівними і складають кожному по 1/2 .

Обєкт спадкування будинок з господарськими будівлями, має майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обовязки спадкодавця, оскільки відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення містяться і в ст. ст. 60 та 70 Сімейного кодексу України та ст.ст. 368 та 370 Цивільного кодексу України 2004 року.

Згідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 392 ЦПК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження.

У листі № 24-753/0/4-1 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог.

Таким чином, визнання відповідачем, позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1218, 1220, 1223, 1261-1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради (який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Короленка, 1а) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_3, померлій 14 листопада 2008 р. та ОСОБА_4, померлому 25 лютого 2016 р., на час смерті належало кожному по 1/2 частині житлового будинку № 66 з господарськими будівлями і спорудами по провулку Опаріна в м. Кривому Розі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 82,0 кв.м., житловою 42 кв.м. та господарські будівлі і споруди за адресою: м. Кривий Ріг, провулок Опаріна, будинок № 66, а саме: літню кухню «Б», площею 32,0 кв.м., гараж «В», площею 23,8 кв.м., сарай «Г», площею 15,2 кв.м.; сарай «Д», площею 13,2 кв.м., вбиральню «Е», площею 1,2 кв.м., літній душ «Ж» площею 13,9 кв.м., водоколонку «І», басейн «ІІ», ворота «2», огорожу «№ 1», в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, померлої 14 листопада 2008 р., та батька ОСОБА_4, померлого 25 лютого 2016 р..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-и денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя: