Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2018 Справа №607/9052/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.,

при секретарі Грабська Ю. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, про встановлення юридичного факту, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, просить встановити факт його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що 24 травня 2016 року він звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області із заявою щодо видачі довідки про підтвердження громадянства України, 13 червня 2016 року отримав письмову відповідь на заяву, в котрій зазначалося, що під час розгляду заяви на підставі наданих документів та інформації, яка надійшла з територіальних органів ДМС України, особу заявника встановлено не було, і, оскільки встановити його належність до громадянства України на підставі наданих документів не є можливим, то УДМС України в Тернопільській області було рекомендовано в судовому порядку встановити факт постійного місця проживання особи в неповнолітньому віці за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Заявник та його представник адвокат Яремко О.М. в судовому засіданні заяву про встановлення юридичного факту підтримали з підстав, викладених у ній. Просили суд її задовільнити в повному обсязі.

Представник Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області в судовому засіданні при вирішенні заяви про встановлення юридичного факту поклалася на думку суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили той факт, що заявник ОСОБА_1 проживав у неповнолітньому віці разом з матір`ю та братом у Донецькій області. Більше десяти років тому переїхав на проживання у м. Тернопіль.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, думку представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 листопада 1985 року, виданого сільською радою села Колки Дубровицького району Рівненської області Української PCP, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Колки Дубровицького району Рівненської області Української PCP.

Із листа Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області №7896/4 від 08 серпня 2017 року, слідує, що факт реєстрації громадянина ОСОБА_1 з 1986 по 1994 роки в м. Єнакієве Донецької області та з 1994 по 1999 роки в м. Сніжне Донецької області немає можливості, оскільки архівні документи до жовтня 2014 року залишилися у службових приміщенням ГУ ДМС України в Донецькій області у місті Донецьку, житлово-комунальних установах міст Єнакієве та Сніжне, які у теперішній час входять до складу Донецької області, тимчасово непідконтрольній Україні на підставі постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст та сіл Донецької і Луганської регіонів тимчасово непідконтрольних Україні».

Як вбачається із довідки №198 від 10 липня 2017 року, виданої Виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав в АДРЕСА_1 без реєстрації впродовж 2001-2004 років. В 2003 році закінчив Настасівську ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Відповідно до довідки №166 від 26 травня 2017 року, виданої Тернопільським вищим професійним училищем ресторанного сервісу і торгівлі, ОСОБА_1 , 1985 р.н., дійсно навчався у державному професійно-технічному навчальному закладі ВПУ №1 м. Тернополя денно з 01 вересня 2003 року (наказ №1 «З-УДЗ» від 25.08.2003 року) до 14 травня 2004 року (наказ №10 «В-УДЗ» від 14.05.2004 року) за професією «пекар, тістороб, машиніст тістообробних машин, кондитер» на державній формі навчання.

Згідно довідки №1838 від 29 травня 2017 року, виданої Тернопільським об`єднаним міським військовим комісаріатом, ОСОБА_1 , 1985 року народження, був призваний і відправлений до лав Збройних Сил України 27.05.2004 року командою К-2071, в/ч НОМЕР_2 , ст. Десна, Чернівецька обл.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) уклали договір оренди житлового будинку, згідно якого ОСОБА_1 користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно п. 10 Порядку - для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року, а тому суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та встановити факт його остійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 315-319 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та факт проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Копію рішення направити особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич