Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1927/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1, 1950р. народження, (зареєстр. у ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НС №306853) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він приймав участь та виконував заходи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони у період часу з 01 квітня 1987р. по 16 квітня 1987р.; з 15 липня 1987р. по 01 серпня 1987р.; з 15 серпня 1987р. по 31 серпня 1987р. Зазначає, що встановлення такого факту йому необхідно для встановлення статусу інваліда війни. При цьому, він звертався із заявою до Департаменту соціальної політики ЧМР з даного питання, але отримав відповідь від 07.07.2017р. про те, що надані ним документи були розглянуті на засіданні комісії з питань встановлення громадянам пільгових статусів в управлінні соціальних гарантій та персоніфікованого обліку департаменту соціальної політики ЧМР і у зв»язку з відсутністю документального підтвердження залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони, у наданні статусу інваліда війни йому відмовлено.

Крім того, заявник до заяви додав: наказ Київського СУ «Гідромеханізація» №636 від 27.03.1987р. про участь ОСОБА_1 у виконанні робіт по намиву автодороги Славутич-ЧАЕС в м. Чорнобиль з 31.03.1987р.; наказ Київського СУ «Гідромеханізація» №636 від 13.07.1987р. про участь ОСОБА_1 у виконанні робіт по будівництву автодороги Славутич-ЧАЕС в м. Чорнобиль з 15.07.1987р.; наказ Київського СУ «Гідромеханізація» №636 від 17.08.1987р. про участь ОСОБА_1 у виконанні робіт по будівництву автодороги Славутич-ЧАЕС в м. Чорнобиль з 15.08.1987р.; довідку від 27.06.1996р. про те, що ОСОБА_1 брав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1987р. в м. Чорнобиль і роботу виконував у звичайному режимі; довідку від 02.10.1992р. про те, що ОСОБА_1 за виконану роботу виплачена заробітна плата тощо.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ч.1 ЦПК).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст.315 ч.2 ЦПК).

У заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Правовідносини, про які вказує заявник ОСОБА_1, врегульовані положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердж. постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 р. № 1111, Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердж. наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 р. № 90.

Пунктом першим постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України (на даний час редакція ЦПК України від 03.10.2017р.) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Також пунктом 2 згаданої постанови №5 рекомендовано судам, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема, у відповідності із Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12) і затвердженим на підставі цього Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року (501-92-п) Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може видаватись на підставі рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період (визначений законодавством), пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі в проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки. Інші питання визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирішуються на підставі відповідних документів, а спірні питання розв'язуються комісіями при виконкомах Київської і Житомирської обласних Рад народних депутатів і при Міністерстві у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Слід зазначити, що вказаний Порядок, який затверджений постановою КМУ 25.08.1992р. №501-92-п, - втратив чинність на підставі постанови КМУ від 20.01.1997р. №51 (№51-97-п), яка чинна і на даний час.

Зокрема, пунктом 12 постанови Кабінету міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з відповідними змінами, передбачено, що спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт; спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування; спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Отже, суддя вважає, що законодавцем визначено інший порядок підтвердження факту участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в т.ч. щодо її (ОСОБА_1С.) участі та виконанні робіт у складі формувань Цивільної оборони, для отримання в подальшому статусу інваліда війни, відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», враховуючи, що рішенням комісії з питань встановлення громадянам пільгових статусів в управлінні соціальних гарантій та персоніфікованого обліку департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 06.07.2017р. ОСОБА_1 відмовлено у встановленні такого статусу з причин відсутності документального підтвердження залучення його до складу формувань Цивільної оборони. На думку судді, заявник ОСОБА_1 не використав певний позасудовий порядок вирішення такого питання.

Як передбачено ст. 186 ч.1 п.1 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (для встановлення статусу інваліда війни).

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше пяти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються матеріали (ст. 186ЦПК).

Таким чином, у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (окремому провадженні), а існує інший порядок врегулювання спірних правовідносин, передбачений Порядком, що затверджений постановою КМУ від 20.01.1997р. №51 (№51-97-п), і у випадку відмови, заявник має право оскаржити її в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи принципи єдності судової практики суду першої інстанції з практикою вищестоящих судів, приймаючи таке рішення, суддя враховував висновки постанови ВС від 06.03.2018р. справа №370/1191/17, постанови ВС від 16.01.2018р. справа №711/983/16, ухвали апеляційного суду Черкаської області від 20.04.2016р. справа №711/983/16, ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 28.02.2018р. справа №750/5913/17.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 19, 186, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. У разі скасування цієї ухвали заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Ухвала складена 19.03.2018р.

Суддя: ОСОБА_2