Справа №482/1165/17 14.03.2018
Провадження №22-ц/784/131/18
Справа № 482/1165/17 Суддя першої інстанції - Демінська О.І. Провадження № 22-ц /784/131/18 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року, ухваленого в приміщенні того ж суду о 16 годині 24 хвилини по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, Органу опіки та піклування Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом в якому просила визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщення в будинку АДРЕСА_1

Позивачка зазначала, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрований її неповнолітній онук - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час проживає разом з матір'ю в будинку АДРЕСА_2.

Посилаючись на викладене та на те, що факт реєстрації онука, який без поважних причини більше року не проживає в належному їй будинку призводить до надмірних плат за комунальні послуги, а також обмежує її у здійсненні права власності, позивачка просила суд задовольнити її позов.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційний скарзі ОСОБА_4, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставини, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення сторін, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В силу статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутність неповнолітнього в спірному будинку зумовлена об'єктивними обставинами та негативними відносинами між позивачкою та третьої особою - ОСОБА_3

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України (в редакції на момент розгляду справи) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 58-59, 61, 212 ЦПК (в редакції на момент розгляду справи) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Аналогічні положення містяться в ст. 12, 13, 81 ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивачка посилається на не проживання її неповнолітнього онука - ОСОБА_6 в належному їй на праві власності будинку без поважних причин більше року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_4 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.18).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано у 2010 році.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, рішенням органу опіки та піклування від 28 січня 2013 року місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6, було визнано разом з батьком - ОСОБА_3

У зв'язку з чим місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6 було зареєстроване в будинку АДРЕСА_1 за місцем реєстрації батька (а.с. 147-150).

З довідки виконавчого комітету Новоодеської міської ради м. Нова Одеса від 6 липня 2017 року вбачається, що у вказаному вище житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_4, її син - ОСОБА_3 та онук - ОСОБА_6 У вказаній довідці зазначено, що онук фактично в вказаному вище будинку не проживає (а.с.40).

В подальшому рішенням органу опіки та піклування Нововодеської РДА Миколаївської області від 7 жовтня 2013 року №621/01-31/02 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю - ОСОБА_5 Рішення органу опіки та піклування від 28 січня 2013 року №66/15-31/02 вирішено вважати таким, що втратило чинність (а.с. 37).

З наданої апеляційному суду інформації Олександрійської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 28 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 - мати онуки позивачки проживає та зареєстрована в АДРЕСА_2 разом з нею з 2013 року без реєстрації проживає її син - ОСОБА_6 (а.с. 145-146).

Також, Олександрівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені ОСОБА_7 повідомила, про те, що ОСОБА_6 з 4 вересня 2013 року по теперішній час є її учнем та проживає разом з матір'ю в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 143).

Крім того, на користь ОСОБА_5 на утримання її неповнолітнього сина ОСОБА_8 з ОСОБА_3 стягуються аліменти та в документах виконавчого проживання адреса стягувача зазначена - будинок АДРЕСА_2 (а.с. 151-153).

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, під час розгляду справи також підтвердили факт не проживання в спірному будинку ОСОБА_6.

Отже встановлене свідчить проте, що з жовтня 2013 року місцем проживання неповнолітнього онуки позивачки є місце проживання разом з матір'ю - житловий будинок АДРЕСА_2

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Між тим, ОСОБА_6 після досягнення чотирнадцяти років фі надалі залишився проживати разом з матір'ю - будинок АДРЕСА_2.

Однак, орган опіки та піклування Новоодеської райдержадміністрації Миколаївської області у своєму висновку від 25 жовтня 2017 року № 333/03-34/02, заперечує проти визнання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 через безпідставність та недоведеність даного позову. Також орган опіки та піклування вказав і те, що у випадку зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_6 останній втратить можливість бути зареєстрованим, оскільки його батьки не мають власного житла.

Як встановлено, мати неповнолітнього має зареєстроване місце проживання в будинку, належного її матері - ОСОБА_11 та в силу ч. 2 ст. 156 ЖК України має право на вселення та реєстрацію місця проживання свого неповнолітнього сина без згоди власника, а відтак права ОСОБА_6 на отримання паспорту не будуть порушенні.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову, яким визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 19 березня 2018 року.