АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 2/2218/320/11
Провадження № 22-ц/792/562/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю державного виконавця Стеця Д.Д.,

представника боржника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 189 510 доларів 20 центів США, що еквівалентно 1 497 452 грн 75 коп.

У січні 2018 року державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Стець Д.Д. (далі - державний виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань за судовим рішенням.

Державний виконавець зазначив, що він здійснює виконавче провадження №52248424 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №2-320/11 від 26 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» коштів у сумі 1 497 452 грн 75 коп. ОСОБА_5 не виконує рішення суду, внаслідок чого відносно неї слід ввести обмеження у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2018 року подання державного виконавця задоволено. Встановлено відносно ОСОБА_5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення нею заборгованості за виконавчим документом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу про залишення подання державного виконавця без задоволення посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_5 зазначила, що вона не ухиляється від виконання судового рішення, а суд не дав належної оцінки дослідженим доказам і помилково виходив з того, що мають місце підстави для обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що має місце невиконання ОСОБА_5 судового рішення.

Такий висновок суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

В силу ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом із тим, сам по собі факт невиконання боржником судового рішення, якщо відсутні відомості про навмисне ухилення його від виконання цього зобов'язання, не є підставою для обмеження права боржника на виїзд за кордон.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Встановлено, що на підставі виконавчого листа №2-320/11 від 26 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 189 510 доларів 20 центів США, що еквівалентно 1 497 452 грн 75 коп., державний виконавець постановою від 15 вересня 2016 року відкрив виконавче провадження №52248424.

Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець провів перевірку майнового стану боржника. Як з'ясовано, ОСОБА_5 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, вона не має доходів і на її ім'я не зареєстровано транспортних засобів.

Разом із тим, у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про ухилення ОСОБА_5 від виконання рішення суду.

Державний виконавець не довів цієї обставини, внаслідок чого у суду першої інстанції були відсутні підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України.

Не врахувавши вказані норми чинного законодавства та не давши належної оцінки дослідженим доказам, суд першої інстанції помилково виходив з того, що подання державного виконавця є обґрунтованим.

Ухвала суду не відповідає вимогам закону, тому в силу ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню з постановленням ухвали про залишення подання державного виконавця без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 441 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Стеця Дмитра Даниловича про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання, покладеного на неї заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2011 року, залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 28 березня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ Л.М. Грох

/підпис/ А.М. Костенко

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Приступа Д.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27