Номер провадження 2/754/1565/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання: Двірко Т.В.,

представника позивача Пономарьова Г.П.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_3, про стягнення надміру виплачених сум пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, про стягнення надміру виплачених сум пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивачем, з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсії. В результаті перевірки встановлено, що відповідач своєчасно не подала до Управління відомості про те, що вона зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності і є працюючим пенсіонером, що впливає на розмірі призначеної пенсії, у зв'язку з чим і виникла переплата за період з 01.07.2014 року по 31.08.2015 року у розмірі 1159,33 грн. Відомості про те, що відповідач була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, були подані відповідачем після припинення такої діяльності і внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №1546 від 23.11.2015 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте лист був проігнорований відповідачем та без достатньої правової підстави отримані бюджетні кошти у розмірі 1159,33 грн. повернуті відповідачем не були. Оскільки переплата пенсії виникла внаслідок рахункової помилки при автоматизованому способу обробки пенсійної документації, пенсія підлягає поверненню.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважає їх незаконними та необґрунтованими, оскільки припинення підприємницької діяльності відповідача зареєстровано 08.07.2014 року, що звільняє відповідача від необхідності зберігання документів зі спливом часу. Діяльність фізично особи - підприємця ОСОБА_3 у період з 01.07.2014 року по 31.08.2015 року не здійснювалась взагалі, жодних прибутків відповідач не отримувала, тому її не можна вважати працюючим пенсіонером. Жодних інших доходів крім пенсії відповідач не отримувала з 2008 року, а в зазначений період з 08.01.2017 року навіть не була зареєстрована як ФОП.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем, з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсії.

В результаті перевірки встановлено, що відповідач своєчасно не подала до Управління відомості про те, що вона зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності і є працюючим пенсіонером, що впливає на розмірі призначеної пенсії, у зв'язку з чим і виникла переплата за період з 01.07.2014 року по 31.08.2015 року у розмірі 1159,33 грн.

Як вказує позивач відомості про те, що відповідач була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, були подані відповідачем після припинення такої діяльності і внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №1546 від 23.11.2015 року.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте лист був проігнорований відповідачем та без достатньої правової підстави отримані бюджетні кошти у розмірі 1159,33 грн. повернуті відповідачем не були.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до ну провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього в'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Крім того, відповідно до п. 2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку, діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є ю нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви.

Відповідно до заяви про призначення пенсії, пенсіонери зобов'язані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї та інше.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Як вбачається з письмового повідомлення ОСОБА_3 адресованого державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця вх. № 05-12-22-1153 від 08.07.2017 року припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 зареєстровано 08.07.2014 року.

Редакцією Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон), яка була чинною станом на 14.06.2004 року та 08.07.2014 року (дата реєстрації відповідача як ФОП та дата реєстрації припинення діяльності відповідача як ФОП) передбачено:

- ч.1 ст.6 - державний реєстратор на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці передає органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування повідомлення та відомості з реєстраційних карток про вчинення реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, у тому числі щодо створення або ліквідації відокремлених підрозділів юридичних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону технічні та програмні засоби ведення Єдиного державного реєстру повинні забезпечувати передачу відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондам соціального страхування повідомлень та відомостей з реєстраційних карток при вчиненні реєстраційних дій, що передбачені цим Законом, у тому числі для постановки на облік, зняття з обліку юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Тобто, редакцією Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка була чинною станом на 14.06.2004 року та 08.07.2014 року (дата реєстрації відповідача як ФОП та дата реєстрації припинення діяльності відповідача як ФОП) було передбачено:

- обов'язок державного реєстратора передати органам державної влади, в тому числі і Пенсійному фонду України відомості з реєстраційних карток про вчинення реєстраційних дій;

- передача для відповідних органів Пенсійного фонду України технічними та програмними засобами ведення Єдиного державного реєстру повідомлень та відомостей з реєстраційних карток при вчиненні реєстраційних дій.

Відповідно до листа ДПІ у Деснянському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві від 15.08.2014 року вбачається, що ДПІ у Деснянському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві повідомило Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про те, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрована як приватний підприємець в ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві з 16.06.2004 року. Знята з обліку 08.07.2014 року припинено (ліквідовано). З 01.01.2008 року по 08.07.2014 року перебувала на загальній системі оподаткування. Відповідно до поданих податкових декларацій про майновий стан і доходи за період з 2008 року по 2013 рік, сума доходу становить - 0,00 грн.

Відповідно до відмітки, Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, вказаний лист позивач отримав 11.08.2014 року.

Отже, вбачається, що Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва було повідомлене і про реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_3, і про реєстрацію припинення діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_3 після проведення відповідних реєстраційних дій

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України: «Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу».

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України: «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки».

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України: «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила».

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України: «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові».

Враховуючи, що позивач після виплати пенсії в липні 2014 року довідався або міг довідатися про порушення свого права, вчасно не перевірив достовірність наданих відповідачем документів, не вчинив будь-яких дій, які б перервали перебіг строку позовної давності, а відповідач дій, які б свідчили про визнання вимог, при цьому представник відповідача заявила клопотання про застосування строку загальної позовної давності, суд вважає за можливе її застосувати, а позовні вимоги позивача залишити без задоволення у зв"язку з їх необгрунтованістю та не доведеністю в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 76-81, 95, 133, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 261, 267 212, 1215 ЦК України, Конституцією України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за позовною заявою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_3, про стягнення надміру виплачених сум пенсії- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.03.2018 року.

Суддя: Н.Г. Таран