Справа № 331/2633/18
Провадження № 2-о/331/35/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді Жукової О.Є.,

при секретарі Хащук В.Д.,

розглянувши в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Олександрівський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив суд встановити факт смерті ОСОБА_2, яка померла 01 листопада 2017 року у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 01 листопада 2017 року в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим померла його мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України. Оскільки вказаний населений пункт розташований на території не підконтрольній Україні, ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть матері, через що вимушений звернутися до суду.

В судове засідання заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив заяву задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника , не навівши будь-яких заперечень на доводи заявника.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що заявник, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином померлої ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження серії V-УР № 0540825 (а.с. 6).

01 листопада 2017 року в м. Сімферополь , Автономної Республіки Крим померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть від 03 листопада 2017 року, яке видане органами РАЦС на тимчасово окупованій території м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (а.с.3).

Також, судом встановлено, що згідно копій паспорта, заявник є громадянином України (а.с. 4), та ОСОБА_2, також була громадянином України (а.с. 9-12).

Таким чином, видане органами на території м. Сімферополь Автономної Республіки Крим свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що створює перешкоди ОСОБА_1, який позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть матері та реалізувати свої спадкові права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду

Згідно до ч. 1, 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 цього ж Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 9 ч.2,3,4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що орган який видав відповідне свідоцтво про смерть знаходився на тимчасово окупованій території, і зараз не функціонує, а тому заявник позбавлена можливості до нього звернутись.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.2 ст. 317ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Отже, оскільки заявник ОСОБА_1 не має можливості надати для реєстрації смерті його матері ОСОБА_2 документи, передбачені законодавством України, з метою захисту його законних прав та інтересів, як громадянина України, суд вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 01 листопада 2017 року, у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим.

Керуючись ст. ст.12, 81,89,265-263, 273, 293, 315, 317,319 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

УХ В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1), заінтересована особа Олександрівський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції ( місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Приходська, б.58, ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 01 листопада 2017 року, у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним Кодексом України.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 28 березня 2018 року .

Суддя: О.Є. Жукова

28.03.2018