Справа № 419/3614/17
Провадження № 2/419/44/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Іванової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Логвинової О.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскіне та Оріхове-Донецьке про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскіне та Оріхове-Донецьке про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07 жовтня 2016 року помер її батько - ОСОБА_3, який на момент смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з дружиною - ОСОБА_4, та донькою - позивачем ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, 207, та земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,1671 га, що знаходяться за вищевказаною адресою.

Від імені померлого був складений заповіт, яким все своє майно він заповідав і позивачу - ОСОБА_1, та ОСОБА_5.

Позивач та дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини постійно проживали з померлим. Заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого позивач не подавала, тому вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_5, який є спадкоємцем за заповітом, та ОСОБА_4, яка має право на обов'язкову частку, відмовилися від спадщини після померлого ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1

При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку з тим, щов поданому свідоцтві про право на спадщину за заповітом не зазначений номер будинку, який був успадкований ОСОБА_3 Також, державний акт на право власності на земельну ділянку III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року Трьохізбенською сільською радою на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207, виданий на ім'я ОСОБА_7 У звязку з тим, що на території смт. Слов'яносербськ органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отримати інформацію з БТІ неможливо, для вирішення питання спадкування позивачу рекомендовано звернутися до суду.

ОСОБА_8 на право власності на земельну ділянку III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року Трьохізбенською сільською радою народних депутатів на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207, виданий на ім'я ОСОБА_7, тоді як прізвище померлого батька позивача згідно свідоцтва про смерть «Журавльов».

На підставі викладеного, позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскіне та Оріхове-Донецьке Новоайдарського району Луганської області ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надала.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 07 жовтня 2016 року помер батько позивача - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11), який на момент смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з дружиною - ОСОБА_4, та донькою - ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 2221 від 12.10.2017 року, виданою Військово - цивільною адміністрацією сіл Трьохізбенка, Оріхове Донецьке, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, 207, та земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,1671 га, що знаходяться за вищевказаною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право власності за заповітом (а.с.13), копією реєстраційного посвідчення (а.с.14), копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с.17)

Від імені померлого був складений заповіт, яким все своє майно він заповідав і позивачу - ОСОБА_1, та ОСОБА_5 (а.с.12).

Позивач та дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини постійно проживали з померлим, що підтверджується довідкою № 2221 від 12.10.2017 року, виданою Військово - цивільною адміністрацією сіл Трьохізбенка, Оріхове Донецьке, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве (а.с.20). Заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого позивач не подавала, тому вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_5, який є спадкоємцем за заповітом, та ОСОБА_4, яка має право на обов'язкову частку, відмовилися від спадщини після померлого ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1О, що підтверджується копіями відповідних заяв (а.с.24, 28).

Окрім того, державний акт на право власності на земельну ділянку серії III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року Трьохізбенською сільською радою народних депутатів на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207, виданий на ім'я ОСОБА_7 (а.с.17), тоді як прізвище померлого батька позивача згідно копії свідоцтва про смерть «Журавльов» (а.с.11).

При зверненні позивача до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку з тим, щов поданому свідоцтві про право на спадщину за заповітом не зазначений номер будинку, який був успадкований ОСОБА_3 Також, державний акт на право власності на земельну ділянку III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року Трьохізбенською сільською радою на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207, виданий на ім'я ОСОБА_7 У звязку з тим, що на території смт. Слов'яносербськ органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отримати інформацію з БТІ неможливо, для вирішення питання спадкування позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с.29).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

У відповідності до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування».

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Судовим розглядом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, доведено відсутність в позивача можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України, також встановлено, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно не порушує інтереси інших осіб, достовірно встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року Трьохізбенською сільською радою народних депутатів на земельну ділянку, розташовану за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207, виданий на ім'я ОСОБА_7 належить ОСОБА_3, померлому 07.10.2016 року, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1233, 1235, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 200, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскіне та Оріхове-Донецьке про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року на імя ОСОБА_7, на підставі рішення виконкому Трьохізбенської сільської ради народних депутатів від 19.12.1996 року, № 119, земельна ділянка площею 0, 4171 га, яка розташована на території Трьохізбенської сільської ради, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, 207, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель 0,2500 га, ведення особистого підсобного господарства 0,1671 га, належить ОСОБА_3, померлому 07.10.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_3, який помер 07.10.2016 року, а саме на:

- домоволодіння жилий одноповерховий будинок, загальною площею 54,70 кв.м., житловою площею 38, 80 кв.м., з комунікаціями, господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207;

- земельну ділянку, площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207 , згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року на підставі рішення виконкому Трьохізбенської сільської ради народних депутатів від 19.12.1996 року, № 119, ОСОБА_8 зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79.

- земельну ділянку, площею 0,1671 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Трьохізбенка, вул. Донецька, буд. 207, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III - ЛГ № 050930, виданий 22 липня 1997 року на підставі рішення виконкому Трьохізбенської сільської ради народних депутатів від 19.12.1996 року, № 119, ОСОБА_8 зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 79.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О.М. Іванова