22-ц/775/105/2018(м)
Категорія 34 Головуючий у 1-й інстанції Сараєв І.А.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, ухваленого 03 листопада 2017 року у м. Маріуполі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті залиття квартири, стягнення моральної шкоди, судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди посилаючись на те, що є власником квартири АДРЕСА_1. 02 червня 2017 року з вини відповідача ОСОБА_2, яка мешкає поверхом вище в квартирі №127, сталося залиття належної їй квартири, намокли стіни, стеля, підлога, меблі та двері, внаслідок чого квартира потребує відновлювального ремонту. Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту складає 9515 грн. 10 коп., а вартість будівельних матеріалів для його проведення становить 4719 грн. 72 коп., які просила стягнути з відповідача та вартість послуг експерта в розмірі 1000 грн. Крім того, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 5000 грн., судовий збір у розмірі 640 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2017 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті залиття квартири в розмірі 14235 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., 1000 грн. витрати на залучення експерта, 600 гривень витрати на правову допомогу, 640 гривень судовий збір, а всього 18 475 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове з урахування наведених доводів. Вважає, що судом було порушено норми процесуального права, оскільки на попереднє засідання та до початку розгляду справи по суті позивач повинна була надати відповідні докази, які б підтвердили заподіяну їй матеріальну шкоду. Експертиза була проведена без участі відповідача та не призначалася судом. Вважає, що матеріальна шкода нанесена позивачу не більше як 2000 грн., а суми які вказані у висновку експерта не відповідають реальній дійсності та не підтверджені доказами, зокрема актами виконаних робіт. Витрати на правову допомогу також не підтверджені договором про правову допомогу.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно п.8, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільно-процесуального кодексу України, в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ, до утворення апеляційних суддів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суду, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Донецької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, що ухвалив рішення, в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 є співвласником (1/2 частка) квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 березня 2015 року, реєстр №49677 . Іншим співвласником (1/2 частка) є її син ОСОБА_5 (а.с.8).

Квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2012 року, зареєстрованого у Державному реєстрі прав власності 24 лютого 2012 року за №26573, належить на праві власності ОСОБА_2

З акту ККП «Керуюча компанія «Приморська» від 02 червня 2017 року, вбачається, що 02 червня 2017 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири №127 у даному будинку, причина залиття - розірвання шлангу на кухонному змішувачі по холодній воді. Внаслідок залиття у квартирі №123 маються пошкодження на стелі та стінах кухні, коридору, санвузлу і ванної кімнати. Акт складений у присутності мешканця квартири № 123 ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно звіту ПП «Центр експертних послуг» від 04 липня 2017 року про оцінку вартості шкоди, завданої в наслідок залиття квартири АДРЕСА_1, загальна вартість відновлювального ремонту складає 14 235 грн. (а.с.34-80).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди.

При цьому, законом не покладається обов'язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, позивач лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Факт залиття квартири позивача з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується актом про залиття від 02 червня 2017 року та звітом про оцінку вартості шкоди від 04 липня 2017 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 вказувала, що залиття сталося не з її вини, а внаслідок пориву шлангу на кухонному змішувачі холодної води, який мав сертифікат і термін придатності його використання ще не сплив.

Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Відповідачем належними і допустимими доказами не доведено, що шкоду позивачу завдано не з її вини.

Таким чином, встановивши, що позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, що призвело до залиття її квартири, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдані ОСОБА_3 збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_2 з підстав, передбачених ст.1166 ЦК України.

Згідно звіту від 04 липня 2017 року про оцінку вартості шкоди, загальна вартість відновлювального ремонту складає 14 235 грн., яка складається із вартості ремонтних робіт в розмірі 9515 грн. 10 коп. та вартості будівельних матеріалів, необхідних для проведення ремонтних робіт в розмірі 4719 грн. 72 коп.

При цьому, до загальної суми шкоди включено вартість ремонтних робіт та придбання матеріалів по заміні міжкімнатних дверей, про пошкодження яких у акті про залиття квартири від 02 червня 2017 року не зазначено.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів про пошкодження дверей в наслідок залиття, а відповідач погоджуючись із пошкодженням підлоги у квартирі позивача, яка також не зазначена у акті, категорично заперечувала проти дверей, із загальної вартості шкоди підлягає виключенню вартість дверей (1 шт.) у розмірі 1584 грн. 90 коп., лиштви на дверний отвір у розмірі 144 грн., вартість робіт по їх заміні (демонтаж, монтаж дверного блоку, лиштви) у загальній сумі 1400 грн.

Таким чином, вартість будівельних матеріалів становить 2990 грн. 82 коп. (4719,72 - 1584,90 - 144,00 ), а вартість будівельних робіт становить 8115 грн. 10 коп. (9515,10-1400).

При цьому колегія суддів не погоджується із висновком суду про стягнення податку на додану вартість, який увійшов до розміру завданого позивачу залиттям квартири матеріального збитку. Адже матеріали справи не містять доказів понесення ОСОБА_3 витрат на відновлювальний ремонт своєї квартири, тобто оплати відповідних будівельних робіт зі сплатою податку на додану вартість.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, право на судовий захист та його захист у визначений п.8 ч.2 ст.16 ЦК України спосіб відшкодування завданої майнової шкоди може бути забезпечений судом лише відносно заподіяної шкоди, а не шкоди, яка може бути заподіяна у майбутньому.

Зазначене стосується і права на відшкодування за рахунок відповідача податку на додану вартість, яке судом може бути захищене лише у випадку дійсно понесених витрат на його оплату та доведення таких витрат суду.

Що стосується будівельних матеріалів, то на підтвердження їх придбання позивачем були надані касові чеки (а.с.), але враховуючи, що останні купувались для проведення ремонтних робіт у тому числі не пов'язаних із залиттям, позивач просила визначити вартість будівельних матеріалів згідно висновку експерта. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду 15 березня 2018 року представник позивача адвокат ОСОБА_4

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача заподіяної залиттям квартири майнової шкоди у розмірі 9 482 грн. 90 коп., яка складається з вартості ремонтних робіт у розмірі 6492 грн.08 коп. (без врахування суми податку на додану вартість у розмірі 1623,02 грн.) та вартості будівельних матеріалів у розмірі 2990 грн. 82 коп.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню витрачені позивачем кошти у розмірі 1000 грн. на оплату вартості звіту про розмір матеріального збитку, що є шкодою, яку зазнала ОСОБА_3 для відновлення порушених прав і які судом помилково віднесені до судових витрат.

Надана відповідачем калькуляція як приклад можливого розміру відновлювальних робіт та придбання будівельних матеріалів, колегією до уваги не приймається, оскільки не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Крім того, позивач ОСОБА_3 просила стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано визначив його розмір з урахуванням дійсних обставин справи та правильно виходив з того, що в результаті винних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки змінився життєвий устрій, вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення колишнього способу життя, перенесла у зв'язку із залиттям квартири моральні переживання та незручності, і з урахування вимог розумності та справедливості визначив його у розмірі 2000 грн.

Оскільки позов задоволено частково суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу понесених нею і документально підтверджених витрат по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 600 грн. за складання позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують наведених висновків суду і на законність рішення в цій частині не впливають.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене рішення суду в частині відшкодування майнової шкоди і витрат на залучення експерта підлягає зміні, із стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 10 482 грн. 90 коп., із виключенням з резолютивної частини рішення вказівки про стягнення загальної суми в словах «а всього 18 475 грн.». В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2017 року в частині відшкодування майнової шкоди і витрат на залучення експерта змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 10 482 (десять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 90 коп.

Рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн. та витрат по оплаті судового збору в розмірі 640 грн., залишити без змін.

Виключити з резолютивної частини рішення вказівку про стягнення загальної суми в словах «а всього 18 475 грн.».

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2018 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева