Справа № 703/332/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання прав власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання прав власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2017 року помер її батько ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння №116 по вул. Коцюбинського в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, земельну ділянку площею 0,4490 га, яка розташована в с. Балаклея Смілянського району по вул. Коцюбинського, 100 та на земельну ділянку площею 1,71 га, яка розташована в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району. Після смерті батька вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус не в змозі видати їй свідоцтво про право власності на спадкове майно оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не зявився, сільський голова надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

17 липня 2017 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СР №306802 яке видане 18 липня 2017 року виконавчим комітетом Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с.9).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 427467 виданого Смілянським районним відділом земельних ресурсів 5 вересня 2006 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,4490 га розташованої по вул. Коцюбинського, 100 в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області (а.с. 13).

Згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 313820 виданого Смілянським районним відділом земельних ресурсів 6 липня 2005 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,71 га розташованої в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 14).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради №257 від 5 лютого 2018 року ОСОБА_2 до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті в вищевказаному будинковолодінні була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 (а.с. 15).

Згідно довідки виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради №499 від 21 березня 2018 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Коцюбинського, 116 в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, згідно записів по господарської книги №11 (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно 13 липня 2016 року серії І-СР №232308 Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР №417507 виданого 28 жовтня 1984 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Десятник» (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СР №423188 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу «Десятник» (а.с. 17).

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії І-СР №009333 виданого 19 квітня 1997 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на «Бондар» (а.с. 6).

З листа Смілянської державної нотаріальної контори №430/02-14 від 22 лютого 2018 року вбачається, що після смерті 17 липня 2017 року ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 З заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

З листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 вбачається, відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

З копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку вбачається, що право власності на неї належним чином було зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію на момент його видачі, однак був втрачений його оригінал.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме, на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку.

Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16,181, 182, 334, 392,1216,1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 131, 132 ЦК України 1963 року, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, -

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння №116 по вул. Коцюбинського в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області, а саме зазначені в технічному паспорті: літери А- житловий будинок (загальна площа 62,1 кв.м., житлова площа 49,9 кв.м.); Б літня кухня; В- саж; Г гараж; У убиральня; Д погріб; К колодязь; №1,2 - огорожа, після смерті ОСОБА_2, який помер 17 липня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,4490 га, яка розташована в с. Балаклея Смілянського району Черкаської області по вул. Коцюбинського, 100, згідно державного акту право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 427467 виданого Смілянським районним відділом земельних ресурсів 5 вересня 2006 року, після смерті ОСОБА_2, який помер 17 липня 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,71 га, яка розташована в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 313820 виданого Смілянським районним відділом земельних ресурсів 6 липня 2005 року, після смерті ОСОБА_2, який помер 17 липня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: Балаклеївська сільська рада Смілянського району Черкаської області, вул. Незалежності, 2 с. Балаклея Смілянського району Черкаської області.

Головуючий О.П.Опалинська