Справа № 2-706/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_2, головний державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойченко Світлана Валеріївна, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою головного державного виконавця від 21.12.2017 року Банку був повернутий виконавчий документ про стягнення боргу з ОСОБА_2 Підставою для повернення виконавчого листа державний виконавець вказав неможливість його виконання через відсутність у боржника будь-якого майна. Але при цьому скаржник вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки державним виконавцем не було здійснено весь обсяг дій, передбачених діючим законодавством, для виконання судового рішення, що потягло за собою порушення прав заявника. На підставі викладеного Банк звертається до суду з даною скаргою, в якій просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Бойченко С.В. щодо винесення постанови від 21.12.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу; скасувати постанову головного державного виконавця від 21.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу; відновити виконавче провадження ВП № 49355892 з примусового виконання виконавчого листа № 2-706, виданого 06.06.2011 року Деснянським районним судом м. Києва.

У судове засідання представник Банку не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника Банку, за наявних у справі матеріалів.

Заінтересована особа - головний державний виконавець - у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 - у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу в її відсутність, за наявних у справі матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.06.2011 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-706 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 578, 26 грн.

21.12.2017 року головним державним виконавцем Бойченко С.В. винесено постанову про повернення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошових коштів.

Підставою для повернення виконавчого листа державним виконавцем було вказано відсутність зареєстрованого за боржником будь-якого майна, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

У своїх вимогах представник Банку посилається на те, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки ним не було здійснено весь обсяг дій щодо виконання виконавчого листа, що передбачені діючим законодавством, а тому підстав для повернення виконавчого листа не було.

Разом з тим, статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 вказаного вище Закону у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Отже, враховуючи викладене вище, державний виконавець мав подати до суду подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проте доказів про здійснення цих дій до суду надано не було.

Крім того, відсутні докази на підтвердження здійснення державним виконавцем належного виклику боржника та виходу державного виконавця за місцем проживання для з'ясування майнового стану ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Однак, будь-яких документів на підтвердження проведення державним виконавцем необхідних виконавчих дій на виконання рішення суду державним виконавцем надано не було, в зв'язку з чим суд вважає повернення виконавчого документу передчасним, а дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017 року неправомірними.

Що стосується вимоги Банку щодо відновлення виконавчого провадження ВП № 49355892 з примусового виконання виконавчого листа № 2-706, виданого 06.06.2011 року Деснянським районним судом м. Києва, то суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Враховуючи вищевказану норму, суд відмовляє Банку в задоволенні вимоги щодо відновлення виконавчого провадження, оскільки державний виконавець зобов'язаний відновити виконавче провадження на підставі рішення суду про визнання незаконною чи скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Приймаючи до уваги зазначене, а також ту обставину, що головний державний виконавець Бойченко С.В. вибрала позицію ігнорування викликів суду та не надання жодних доказів, які б підтвердили правоту її дій, як державного виконавця, суд приходить до висновку, що дії головного державного виконавця та її постанова не відповідають вимогам закону, а тому, скарга представника ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» щодо неправомірності дій державного виконавця та скасування постанови є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_2, головний державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойченко Світлана Валеріївна, на дії державного виконавця- задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойченко Світлани Валеріївни по виконавчому провадженню ВП № 49355892 при винесенні постанови від 21.12.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу - неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойченко Світлани Валеріївни по виконавчому провадженню ВП № 49355892 від 21.12.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: