Постанова

Іменем України

05 березня 2018 року

м. Київ

справа № 756/11960/15-ц

провадження № 61-715св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Банк Альянс», товариство з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайлова Наталія Олександрівна, відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерств юстиції України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року у складі головуючого судді Луценко О. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Немировської О. В., суддів: Соколової В. В., Чобіток А. О.,

встановив:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Альянс», ТОВ «Схід Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайлова НаталіяОлександрівна, відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерств юстиції України, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та закриття виконавчого провадження.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 серпня 2015 року відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 1751 від 13 серпня 2015 року, який було здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайловою Н. О.

Оскільки розмір заборгованості на момент вчинення зазначеного виконавчого напису не був остаточно визначений, позивач просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року, позов задоволено.

Визнано виконавчий напис нотаріуса № 1751 виданий 13 серпня 2015 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 16 056 597 грн 62 коп., в тому числі сума неповернутого кредиту у сумі 12 836 307 грн 36 коп., невиплачені відсотки за користування кредитом 3 220 290 грн 26 коп. за період з 22 жовтня 2014 року по 13 серпня 2015 року, крім того стягнення витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису у сумі 3 500 грн, недійсним і таким, що не підлягає виконанню.

У грудні 2017 року ТОВ «Схід Фінанс» подало до суду касаційної інстанції касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що нотаріусу було подано усі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи вийшов за межі позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі та витребувано її із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням норм закону, оскільки визначена у ньому сума заборгованості не є безспірною.

Колегія погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Мін6істрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Суд установив, що 04 листопада 2004 року між АКБ «Банк Альянс», правонаступником якого є ПАТ «Банк Альянс», та ТОВ «Консоль плюс» було укладено кредитний договір № 028-04/ЮК зі змінами та доповненнями.

За умовами цього договору ПАТ «Банк Альянс» відкрив ТОВ «Консоль Плюс» відновлювальну кредитну лінію з лімітом у розмірі 891 000 грн із сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 4,5 %. В подальшому з урахуванням додаткових угод ліміт було збільшено до 12 900 000 грн.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором банк уклав з ОСОБА_4 договір іпотеки від 26 грудня 2007 року на однокімнатну квартиру загальною площею 41,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві власності.

13 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайловою Н. О. вчинений виконавчий напис № 1751 про звернення стягнення на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, на підставі іпотечного договору, яким забезпечується виконання грошового зобов'язання за кредитним договором № 028-04/ЮК від 04 листопада 2004 року.

Відповідно до зазначеного виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Банк Альянс» у розмірі 16 056 597,62 грн.

27 липня 2016 року між ПАТ «Банк Альянс» та ТОВ «Фінансова компанія - ФС» було укладено договір № 3 «Про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та про відступлення прав вимоги за договорами забезпечення». Ціна договору становить 1 647 873,00 грн.

В подальшому між ТОВ «Фінансова компанія-ФС» та ТОВ «СХІД ФІНАНС» було укладено договір № 3/2016 «Про відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за кредитним договором та про відступлення прав вимоги за договорами забезпечення». Ціна договору становить 1 647 073,00 грн.

Розмір заборгованості, визначений у виконавчому написі, та розмір заборгованості, зазначений в договорах про відступлення прав вимог № 3 та № 3/2016, відрізняється.

Крім того, на час вчинення виконавчого напису нотаріуса (13 серпня 2015 року) в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ПАТ «Банк Альянс» до ОСОБА_4, третя особа: ТОВ «Консоль Плюс», про стягнення заборгованості. Провадження по даній справі відкрито 04 лютого 2015 року.

Оскільки на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позову, оскільки нотаріус належним чином не перевірив безспірності вимог стягувача.

Висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-141цс16.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними викладеним ТОВ «Схід Фінанс» у апеляційній скарзі та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року без змін.

Відповідно до частини третьої стаття 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат