Справа № 456/1124/18
Провадження № 2-з/456/12/2018
УХВАЛА

іменем України

28 березня 2018 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказала, що вона є власником автомобіля НОМЕР_1. Даний автомобіль придбаний нею 28.03.2015р. та зареєстрований в Дрогобицькому центрі надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Дрогобич, м.Трускавець та Дрогобицького району при ГУМВС України у Львівській області.

На даний автомобіль їй було видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ 816494.

Відповідно до заяви стверджує, що будь-яких доручень іншим особам на право розпоряджатися даним автомобілем не надавала.

Даним автомобілем фактично користувався її син ОСОБА_2.

З часом зауважила, що син не їздить на даному автомобілі. На запитання де автомобіль, син повідомив, що передав спірний автомобіль у тимчасове користування ОСОБА_3, який на вимогу заявниці повернути автомобіль відмовився.

Вважає, що оскільки ОСОБА_3 не може бути добросовісним набувачем даного автомобіля, і вона як власник не давала нікому ніяких доручень на відчуження даного автомобіля просить накласти арешт на даний автомобіль, що підлягає передачі відповідачеві і знаходиться в інших осіб та передачі даного автомобіля на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Не накладення арешту дасть змогу ОСОБА_3 сховати, знищити даний автомобіль, а тому просить заяву задоволити.

Суддя розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову вважає, що дійсно згідно ст..149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Дійсно, з наявних матеріалів вбачається, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні чи відмові у задоволенні позовних вимог.

Однак, відповідно до вимог ст..151 ч.2 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти.

Зі змісту заяви про забезпечення позову однозначно вбачається, що як чоловік заявниці ОСОБА_4, так і син ОСОБА_2, який фактично користувався спірним автомобілем і який саме він передав у тимчасове користування ОСОБА_3 будуть мати статус учасника справи.

Крім того, вимоги заявниці щодо передачі автомобіля іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору, жодним чином не обгрунтовані і жодним чином не вказано кому передати даний автомобіль і саме чому певній особі.

Окремо слід зауважити, що Дрогобицького центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Дрогобич, м.Трускавець та Дрогобицького району при ГУМВС України у Львівській області не існує, а є інший орган, який веде облік транспортних засобів, який також може бути учасником справи однак, про це в заяві не зазначено.

Також, заявником відповідно до вимог ст..95 ЦПК України, подані заявником докази, належними чином не посвідчені, зважаючи, що відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Керуючись Главою 10 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1 , що підлягає передачі відповідачеві і знаходиться в інших осіб та передачі даного автомобіля на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_5