Провадження № 2/243/1099/2018
Справа № 243/1841/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02 червня 1998 року, посвідченого Словянським філіалом Донецької товарної біржі за № 83 Н, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру за позивачкою було зареєстроване у КП «БТІ» м. Словянська в порядку, передбаченому чинним на той час законодавством.

На даний час оригінал вищевказаного договору купівлі-продажу квартири є втраченим, а отримати його дублікат неможливо, оскільки Донецька товарна біржа ліквідована.

У звязку із наведеним, керуючись положеннями ст. 392 ЦК України, просила суд ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на квартиру № 58 в будинку № 14 розташованому по вул. Миру в м. Миколаївка Словянського району Донецької області.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, за участю її представника ОСОБА_3 (а.с. 10).

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 12 березня 2018 року (а.с. 12), будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника ОСОБА_4, рішення ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства та задовольнити позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно із копією договору купівлі-продажу № 83 Н від 02 червня 1998 року посвідченого Словянським філіалом Донецької товарної біржі, 02 червня 1998 року позивачкою було придбано у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 двокімнатну квартиру № 58 в будинку № 14 розташованому по вул. Миру в м. Миколаївка Словянського району Донецької області (а.с. 7).

Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за позивачкою в КП «БТІ» м. Слов'янська 03 червня 1998 року за № 1607 в книзі 2а-117, на підставі договору купівлі-продажу № 83Н, укладеного в Словянській філії Донецької товарної біржі 02 червня 1998 року, що стверджується довідкою КП «БТІ» № 621-4/0.45/01 від 06 березня 2018 року (а.с. 9).

За приписами ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із розясненнями викладеними в Постанові Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Приписами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із розясненнями викладеними в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 1998 року № 83Н, посвідченого в Словянському філіалі Донецької товарної біржі, набула право власності на квартиру № 58 в будинку № 14 розташованому по вул. Миру в м. Миколаївка Словянського району Донецької області, та зареєструвала своє право власності у порядку встановленому чинним на той час законодавством. На даний час оригінал правовстановлюючого документа (договору купівлі-продажу) втрачений, а видача його дубліката неможлива.

З огляду на викладене, аналізуючи норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 58 в будинку № 14 розташованому по вул. Миру в м. Миколаївка Словянського району Донецької області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 25, 319, 321, 328, 392 ЦК України, ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 4, 12, 14, 81, 82, 89, 259, 263 265, 273 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Словянського району Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою селища Миколаївка міста Словянська Донецької області, право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4