Справа № 333/3362/17 № 2/333/123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Запорізького національного технічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що 17.01.2013 року між ЗНТУ та ОСОБА_1 було укладено договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою № 4922/1-БЗ/12-13, за яким остання була зарахована на 2 курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю «Туризм». Позивач зазначає, що освітні послуги відповідачу були надані в повному обсязі. Наказом від 19.06.2014 року відповідач був відрахована з університету за систематичне порушення та невиконання умов контракту. Заборгованість відповідача за надані їй освітні послуги складає 2000,00 грн., до теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з наведених в ньому підстав, просила його задовольнити.

Відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснила, що вона дійсно був зарахована та навчалася в ЗНТУ, однак в лютому-березні 2014 року вона з дитиною знаходилася в лікарні, не мала можливості відвідувати навчанні та виконати п.3.3 умов договору - надати письмову заяву. Їй подзвонили з деканату та повідомили, що вона відрахована з університету. Вважає, що позивачем не виконувались умови договору у звязку з тим, що позивачем в 2014 році їй не надавались освітні послуги з підготовки фахівця за спеціальністю «Туризм», оскільки вона не була присутньою на заняттях.

Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, що додані позивачем до позовної заяви, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Питання обов'язку доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 17.01.2013 року між ЗНТУ та ОСОБА_1 було укладено договір про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою № 4922/1-БЗ/12-13, за яким остання була зарахована на 2 курс заочного відділення за контрактом на навчання за спеціальністю «Туризм» (далі Договір), у відповідності до п. 3.3 якого в разі, якщо замовник-студент за власною ініціативою вирішить з будь-яких причин не продовжувати навчання, він зобовязаний повідомити про це виконавця в письмовій формі протягом 10 календарних днів. В разі відсутності письмового повідомлення освітні послуги за семестр вважаються наданими до терміну видання наказу про відрахування.

Наказом № 84-С від 18.02.2013 року ОСОБА_2 було зараховано на 2 курс факультету міжнародного туризму та управління, заочна форма навчання, напрямок підготовки «Туризм».

Наказом № 396-С від 24.09.2013 року, у звязку зі зміною прізвища студентів вважати у списках: ОСОБА_2 ОСОБА_1

З наданого позивачем до позовної заяви витягу з наказу № 208-с від 19.06.2014 року вбачається що ОСОБА_1 з 17.06.2014 року відраховано на підставі подання деканату, за невиконання навчального плану та порушення умов контракту (несплата навчання).

З наданої суду копії особистої картки студента ОСОБА_1 за другий семестр навчання 2013-2014 рр. встановлено вартість навчання 2467,50 грн., з яких сплачено відповідачем сума у розмірі 467,50 грн. Даний розмір оплати не заперечувався з боку відповідача. Несплачена сума за навчання за даний період складає 2000,00 грн., яка на час розгляду справи відповідачем сплачена не була.

Вказані докази підтверджують обов'язок відповідача сплатити вартість освітніх послуг, навіть, якщо він їх не отримував в зв'язку з припиненням навчання.

Доказів того, що відповідач на виконання п. 3.3. умов Договору попередив виконавця про своє небажання продовжити навчання в письмовій формі протягом 10 календарних днів, що звільнило б її від обов'язку сплатити послуги виконавця, відповідачем суду не надано, в зв'язку з чим відповідач вважається боржником, що не виконав у встановлений строк належним чином зобов'язання відповідно до умов договору.

За пунктом 3.4 умов Договору, у випадку дострокового відрахування Замовник повинен звернутися до відділу бухгалтерського обліку для остаточного розрахунку і повернення коштів за ненадану освітню послугу або внесення коштів на погашення боргу за надану послугу.

Посилання відповідача щодо неможливості попередити позивача про сформовані у неї сімейні обставини не звільняє відповідача від виконання умов договору.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обовязків. Зобовязання виникають на засадах, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються.

У відповідності зі ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату).

Зясувавши повно, всебічно, обєктивно обставини даної справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_1 порушила умови укладеного між нею та позивачем ЗНТУ договору про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою № 4922/1-БЗ/12-13 від 17.012013 року, у звязку з чим утворилась заборгованість, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 89,141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 627,629 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Запорізького національного технічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: 69104 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Запорізького національного технічного університету, юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 64, р/р 0116, , банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, борг за договором про надання освітніх послуг з підготовки фахівця з вищою освітою № 4922/1-БЗ/12-13 від 17.012013 року в сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень, а також судові витрати у виді судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 березня 2018 року

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_3