Судді Апеляційного суду Львівської області Савуляка Р.В. стосовно Миколаївського районного суду Львівської області та постанови Апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,-
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом у якому просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь 307 006,27 гривень матеріальної шкоди за пошкодження його автомобіля «БМВ» НОМЕР_1, що мало місце 01 червня 2016 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 2000 гривень моральної шкоди та судові витрати у справі.
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року залишено без змін.

Стосовно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року на підставі ч.3 ст.35 ЦПК України висловлюю таку думку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновками якого погодився Апеляційний суд Львівської області, дійшов висновку про те, що позивач не подав доказів на підтвердження розміру витрат на ремонт свого автомобіля «ВМВ» НОМЕР_1, клопотань про витребування доказів чи призначення експертизи не подавав, що є підставою для відмови у позові за його недоведеністю.

З таким висновком суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Питання щодо шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регулюються статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами) (далі - Закон № 1961).

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону № 1961 транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 30.2 ст. 30 Закону № 1961 встановлено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне:

«Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.»

Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування страхової суми в межах ліміту страхового полісу.

Згідно з роз'ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на вiдповiдальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподiювача шкоди. Як при вiдшкодуваннi в натурі, так i при вiдшкодуваннi заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 24 серпня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ» НОМЕР_1 становить 626 287,75 гривень, ринкова вартість автомобіля становить 578 497,44 гривень, вартість матеріального збитку з технічної точки зору становить 578 497,44 гривень, утилізаційна вартість автомобіля становить 227 991,71 гривень.

Тобто, експерт дійшов висновку про те, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «БМВ» НОМЕР_1 є фізично знищений, його відновлювальна вартість є більшою ніж ринкова вартість аналогічного автомобіля.

Відповідно до листа ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна" від 06 лютого 2017 року №701, після розгляду наданих до компанії документів, за страховим випадком, що стався 01 червня 2016 року, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 44 500,00 гривень.

У справі що розглядалася судами, ОСОБА_1, як потерпіла сторона, не погодився на те, щоб його автомобіль був визнаний фізично знищеним, ремонтував автомобіль частково самостійно, а частково на фірмі "Ніко Захід", даних про вартість відновлювального ремонту не надав.

Отже, з урахуванням положень ст.1194 ЦК України, ст.30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», з винної у ДТП особи, яким є відповідач ОСОБА_2, слід було стягувати на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яку отримав останній від ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна».

Дана різниця буде становити 306 005,73 гривень, виходячи із: 578 497,44 гривень, (вартість матеріального збитку з технічної точки зору) - 227 991,71 гривень (утилізаційна вартість автомобіля автомобіль «БМВ» НОМЕР_1 ) - 44 500,00 гривень (виплачене страхове відшкодування).

Зазначених обставин не врахували суди першої та апеляційної інстанції й безпідставно відмовили у задоволенні позову ОСОБА_1

Крім того, судові рішення, по своїй суті, є несправедливими відносно позивача, який відремонтував свій автомобіль власними силами, внаслідок чого позбувся права на відшкодування заподіяної шкоди з винної у ДТП особи.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області /підпис/ Савуляк Р.В.

Згідно оригіналу:

Судове рішення набрало законної сили: 26.03.2018 р.

Суддя: Савуляк Р.В.

Дата оформлення копії: 26.03.2018 р.

Помічник судді: Юзьв'як М.Ю.