Справа № 306/2424/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., КУШТАНА Б.П.

при секретарі ПИЛИП Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 306/2424/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 15 лютого 2017 року, головуюча суддя Вінер Е.А., -

встановив:

25.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 і неодноразово в подальшому уточнюючи позов та змінюючи його вимоги остаточно мотивував його таким.

Сторони з 31.07.1999 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Свалявського районного суду від 04.10.2016, яке набрало законної сили 17.10.2016. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_7. Між сторонами виник спір щодо прав на набуте під час шлюбу майно, який вони не можуть врегулювати позасудовим порядком.

За час спільного проживання подружжям за спільні кошти було набуто майно:

розташовані на вул. Суворова в м. Сваляві Закарпатської області торгові кіоски разом із відповідними земельними ділянками, призначеними для будівництва та обслуговування будівель торгівлі:

торговий кіоск загальною площею 6,9 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042710, і земельна ділянка площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_3, по АДРЕСА_2, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00408;

торговий кіоск загальною площею 6,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042888, і земельна ділянка площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_4, по АДРЕСА_3, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00407;

торговий кіоск загальною площею 14,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 20490492, і земельна ділянка площею 0,0024 га, кадастровий НОМЕР_5, по АДРЕСА_4, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 01101;

автомобіль марки «Dacia Logan», номер шасі НОМЕР_6, д/н НОМЕР_1, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, видане Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 09.01.2009.

Факти придбання майна під час шлюбу та реєстрації його за ОСОБА_2 підтверджуються документально та відповідними реєстраційними даними.

У період шлюбу позивачем був побудований торговий кіоск за адресою: АДРЕСА_5.

За приписами ст.ст. 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. 181 ЦК України, перераховане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності із презумпцією рівності часток кожного з колишнього подружжя в разі його поділу.

Посилаючись на ці обставини, позивач остаточно просив:

визнати за позивачем ОСОБА_1 і за відповідачем ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на:

розташовані на вул. Суворова в м. Сваляві Закарпатської області торгові кіоски разом із відповідними земельними ділянками:

торговий кіоск загальною площею 6,9 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042710, і земельна ділянка площею 0,0008 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий НОМЕР_3, по АДРЕСА_2, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00408;

торговий кіоск загальною площею 6,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042888, і земельна ділянка площею 0,0008 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий НОМЕР_4, по АДРЕСА_3, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00407;

торговий кіоск загальною площею 14,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 20490492, і земельна ділянка площею 0,0024 га, призначена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий НОМЕР_5, по АДРЕСА_4, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 01101;

автомобіль марки «Dacia Logan», номер шасі НОМЕР_6, д/н НОМЕР_1, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, видане Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 09.01.2009;

визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на:

розташовані на вул. Суворова в м. Сваляві Закарпатської області торгові кіоски разом із відповідними земельними ділянками, призначеними для будівництва та обслуговування будівель торгівлі:

торговий кіоск загальною площею 6,9 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042710, і земельну ділянку площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_3, по АДРЕСА_2, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00408;

торговий кіоск загальною площею 6,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042888, і земельну ділянку площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_4, по АДРЕСА_3, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00407;

торговий кіоск загальною площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5;

автомобіль марки «Dacia Logan», номер шасі НОМЕР_6, д/н НОМЕР_1, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, видане Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 09.01.2009;

у власності відповідача ОСОБА_2 залишити торговий кіоск загальною площею 14,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 20490492, і земельну ділянку площею 0,0024 га, кадастровий НОМЕР_5, по АДРЕСА_4, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 01101.

Рішенням Свалявського районного суду від 15.02.2017 змінений позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на:

торговий кіоск загальною площею 6,9 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042710, і земельну ділянку площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_3, по АДРЕСА_2, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00408;

торговий кіоск загальною площею 6,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042888, і земельну ділянку площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_4, по АДРЕСА_3, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00407;

торговий кіоск загальною площею 14,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 20490492, і земельну ділянку площею 0,0024 га, кадастровий НОМЕР_5, по АДРЕСА_4, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 01101;

торговий кіоск загальною площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5;

автомобіль марки «Dacia Logan», номер шасі НОМЕР_6, д/н НОМЕР_1, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, видане Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 09.01.2009,

виділивши ОСОБА_1 торговий кіоск загальною площею 6,9 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042710, і земельну ділянку площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_3, по АДРЕСА_2, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00408;

торговий кіоск загальною площею 6,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 26042888, і земельну ділянку площею 0,0008 га, кадастровий НОМЕР_4, по АДРЕСА_3, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 00407;

торговий кіоск загальною площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5;

автомобіль марки «Dacia Logan», номер шасі НОМЕР_6, д/н НОМЕР_1, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, видане Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 09.01.2009,

ОСОБА_2 залишивши у власності торговий кіоск загальною площею 14,7 кв. м, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під № 20490492, і земельну ділянку площею 0,0024 га, кадастровий НОМЕР_5, по АДРЕСА_4, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстрований за № 01101.

Додатковим рішенням Свалявського районного суду від 14.09.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржила рішення суду від 15.02.2017 як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, суд відступив від встановленого ст. 70 СК України принципу рівності часток подружжя у праві власності на майно в разі його поділу, оскільки виділив позивачу три торгові кіоски (загальною площею 21,3 кв. м) із земельними ділянками (загальною площею 0,0016 га, при цьому, про третю ділянку під кіоском «з» не вказав), і автомобіль, а відповідачу залишив один кіоск площею 14,7 кв. м із земельною ділянкою площею 0,0024 га. Тож суд виділив позивачу на 6,6 кв. м торгової площі більше ніж відповідачу. Суд не взяв до уваги доводи відповідача, подані ним докази, не врахував часу придбання майна, його вартості, характеру майна як придбаного для здійснення підприємницької діяльності, фактичного використання автомобіля позивачем тощо.

Тому рішення підлягає зміні в частині виділення позивачу ОСОБА_1 торгового кіоску загальною площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5 шляхом виділення цього кіоску разом із земельною ділянкою під ним (кадастровий номер НОМЕР_8) відповідачу ОСОБА_2, а в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

У письмових запереченнях на апеляцію позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін. Посилається, зокрема, на те, що майно не могло бути придбане за особисті кошти відповідача, який таких не мав. Вартість виділеного відповідачу майна за матеріалами справи склала 12 тисяч доларів США, а майна, виділеного позивачу - 7,78 тисяч доларів США, інша вартість майна не визначалася, про відповідну експертизу відповідач не просив. Крім того, виділене відповідачу майно є найбільш комерційно привабливим, чого відповідач не враховує застосовуючи лише підрахунок площ кіосків і ділянок. Здійснення підприємницької діяльності не перешкоджає поділу набутого в шлюбі майна. Земельна ділянка під кіоском «з» не була предметом спору, суд не приймав такого рішення, тому апеляційний суд не розглядає відповідні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_4, які апеляцію підтримали, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_3, які скаргу не визнали, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, апеляційний суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ст.ст. 10, 11, ст. 303 ч. 1 ЦПК України в редакції, що була чинною на час вирішення позову судом першої інстанції, та положень ст.ст. 12, 13 ст. 367 ч.ч. 1, 6 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, щодо диспозитивності судового процесу, суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги та не приймає і не розглядає позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Апеляційний суд не робить висновків щодо судового рішення по суті в неоскарженій частині і бере до уваги відповідні пов'язані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляції.

Розгляд цивільної справи по суті у межах заявлених позивачем вимог належить до компетенції суду першої інстанції, на стадії апеляційного розгляду позовні вимоги не можуть бути змінені в бік їх збільшення, доповнення тощо (ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст.ст. 11, 15, 27, 31, 107, 118 і ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 13, 19, ст. 23 ч. 1, ст.ст. 43, 49, 184 відповідних редакцій ЦПК України). Функцією апеляційного суду є перевірка законності та обґрунтованості судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, відповідно до закону, а не фактичне продовження розгляду справи після ухвалення рішення судом першої інстанції, вирішення позову замість суду першої інстанції і т.ін.

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; сторони повинні належно довести обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 57-61 ЦПК України в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 цього Кодексу в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи). Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215 і ст.ст. 89, 263-265 відповідних редакцій ЦПК України).

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред'явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов'язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Так само відповідно до правової позиції позивача в даній справі та формулювання позовних вимог такі є взаємопов'язаними, оскільки ставилося питання про визнання права власності сторін на конкретні майнові об'єкти саме в порядку поділу майна подружжя, раніше набутого у спільну сумісну власність. Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред'явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень.

Встановлено, що з 31.07.1999 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюб розірвано чинним рішенням Свалявського районного суду від 04.10.2016, що набрало законної сили 17.10.2016 (а.с. 6, 10).

Наявними в справі документами і матеріалами підтверджуються, зокрема, такі факти і обставини:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 28.05.1997, а ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець 30.01.2008 (а.с. 34-35, 72, 73);

за договором купівлі-продажу 1/2 будинку із земельною ділянкою від 28.02.2004 ОСОБА_2 купила у ОСОБА_5 за 52771,00 грн 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_6 та земельну ділянку площею 0,0426 га за цією адресою за 15825,90 грн, інша 1/2 частина будинку була раніше одержана ОСОБА_2 у дар за договором від 17.12.2003, право власності ОСОБА_2 на будинок у цілому було зареєстровано 04.03.2004, загальна вартість будинку із належними до нього господарськими будівлями і спорудами в реєстраційних документах зафіксована у 105541,00 грн;

у подальшому внаслідок укладання договорів про: поділ нерухомого майна подружжя (визначення ідеальних часток) від 06.10.2014; дарування 1/4 частки земельної ділянки від 06.10.2014; дарування 1/4 частки земельної ділянки від 21.08.2015; дарування 1/2 частки будинку від 06.10.2014; дарування 1/4 частки будинку від 21.08.2015 за ОСОБА_1 у дні вчинення цих правочинів було зареєстровано право власності на відповідні частки у будинку та у земельній ділянці площею 0,0426 га по АДРЕСА_6 (кадастровий номер НОМЕР_9) (а.с. 7-9, 37-39, 84-87);

за договором купівлі-продажу від 28.12.2007 ОСОБА_2 купила у ОСОБА_6 за 60600,00 грн торговий кіоск площею 14,7 кв. м по АДРЕСА_4 в м. Сваляві (а.с. 74-75);

за договором купівлі-продажу від 23.12.2008 ОСОБА_1 купив у ТОВ «Авто Старт-М» за 80050,00 грн автомобіль марки «Dacia Logan», Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, видане Мукачівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 09.01.2009 на цей автомобіль (д/н НОМЕР_1) на ім'я ОСОБА_2, (а.с. 36, 65, 76-82);

за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об'єкти нерухомості в м. Сваляві:

18.01.2008 на торговий кіоск загальною площею 14,7 кв. м вартістю 28898,00 грн по АДРЕСА_4, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2007;

20.06.2011 на торговий кіоск загальною площею 6,7 кв. м вартістю 9500,00 грн по АДРЕСА_3, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2011;

20.06.2011 на торговий кіоск загальною площею 6,9 кв. м вартістю 10000,00 грн по АДРЕСА_2, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2011 (а.с. 7-9);

на підставі договорів купівлі-продажу від 14.06.2011 і від 16.05.2012 про придбання земельних ділянок ОСОБА_2 були видані Державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані в м. Сваляві із кадастровими номерами: НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 площею 0,0008 га; НОМЕР_4 по АДРЕСА_3 площею 0,0008 га; :01:002:0100 по АДРЕСА_4 площею 0,0024 га (а.а. 62-64);

ОСОБА_1 збудував торговий павільйон площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5 в м. Сваляві, 03.05.2006 зареєстрував право власності на нього, за договором купівлі-продажу земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності від 02.02.2011 ОСОБА_1 купив у Свалявської міської ради за 1307,79 грн земельну ділянку площею 0,0009 га із кадастровим номером НОМЕР_10 за цією адресою і отримав 21.06.2011 Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку (а.с. 84-87, 107-114).

Стороною позивача також визнано, що за спільні кошти сторін було придбано квартиру АДРЕСА_1, де впродовж двох років (до лютого 2016 року) проживало подружжя і де знаходиться рухоме майно подружжя на загальну суму 285400,00 грн (а.с. 69-71).

За приписами ст.ст. 316-319, 321, 328, 356-358, 364, 367-370, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 68-71 СК України, інших норм законодавства, якими регулюються питання набуття права власності, здійснення спільної часткової та сумісної власності подружжям і поділу відповідного майна:

набуття майна подружжям за час шлюбу у спільну сумісну власність, а також рівність часток подружжя у разі поділу такого майна (у тому числі - після припинення шлюбу) презюмуються;

право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, відповідно до часток у праві спільної часткової власності (у разі наявності таких);

кожен зі співвласників управі вимагати поділу спільного майна, виділу, надання у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації, яка співвласникові може бути надана лише за його згодою, право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання;

у разі недосягнення згоди щодо спільного користування майном, його поділу, виділу в натурі тощо спір вирішується судом, можливість поділу нерухомого майна в натурі з відступом від загального правила щодо рівності часток у майні передбачається за наявності та доведеності для того обставин, що мають істотне значення.

Остаточно сформульованими вимогами ОСОБА_1 просив суд визнати за сторонами (колишнім подружжям) право спільної сумісної власності подружжя на вищевказані торгові кіоски разом із відповідними земельними ділянками в АДРЕСА_7», а також на автомобіль НОМЕР_2, після чого - визнати за позивачем саме в порядку поділу майна подружжя право власності на торгові кіоски разом із відповідними земельними ділянками в АДРЕСА_7 та на автомобіль НОМЕР_2. Торговий кіоск загальною площею 14,7 кв. м із земельною ділянкою по АДРЕСА_4 позивач просив залишити у власності відповідача.

Таким чином, позивач поставив питання про поділ набутого у шлюбі спільного сумісного майна подружжя та визнання за ним права власності на таке майно, обумовивши це попереднім визнанням майна спільною сумісною власністю подружжя. Тобто, позивач, розпорядившись своїми цивільними і процесуальними правами на власний розсуд, пов'язав відповідні вимоги позову, де одна вимога випливає з іншої та залежить від її вирішення. За таких умов окремий розгляд цих вимог і окреме їх вирішення не є можливими, за конструкцією позову невирішеність питання про визнання на певний майновий об'єкт права спільної сумісної власності подружжя унеможливлює визнання права власності на цей об'єкт за відповідною стороною в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Позивач ОСОБА_1 не пред'являв вимогу про визнання торгового кіоску загальною площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5 спільною сумісною власністю подружжя, водночас просив визнати за ним право власності на цей майновий об'єкт саме в порядку поділу спільного майна подружжя. Тож вимога про визнання права власності на цей майновий об'єкт не ґрунтується на відповідній попередній вимозі. Крім того, позивач не врахував, що цей торговий кіоск є об'єктом нерухомості із зареєстрованими правами на нього і знаходиться на конкретно визначеній і оформленій документально земельній ділянці, кіоск і земельна ділянка в розумінні закону та фактично є єдиним цілим (єдиною нерухомою річчю) (ст. 181 ч. 1, ст. 188 ч. 1 ЦК України), проте, вказана земельна ділянка не була предметом позову і судового розгляду.

Зустрічного або окремого позову про поділ майна подружжя ОСОБА_2 не пред'являла.

Вирішуючи позов у частині поділу торгового кіоску загальною площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5 та визнання права власності на нього, суд першої порушив норми процесуального права. Суд не діяв у порядку, передбаченому ст. 10 ч. 4, ст. 160 ч. 2 та іншими нормами ЦПК України в редакції, що була чинною на час розгляду справи цим судом, з метою належного з'ясування, уточнення позивачем предмету позову з огляду на його неодноразові зміни, взаємозв'язок вимог та з метою належного встановлення меж позову, предмету доказування тощо. Не виконавши цих вимог цивільного процесуального закону, суд був позбавлений можливості вирішити питання про поділ даного майнового об'єкту із дотриманням вимог закону по суті.

Всупереч положенням ст. 11 ч. 1 відповідної редакції ЦПК України, суд першої інстанції вийшов за межі пред'явлених позивачем вимог, оскільки визнав за сторонами право спільної сумісної власності подружжя на торговий кіоск загальною площею 7,7 кв. м по АДРЕСА_5 в м. Сваляві, тоді як така вимога не була пред'явлена. Своє рішення суд умотивував тим, що визнати таке право власності за сторонами необхідно, втім, така мотивація безвідносно до питання щодо її належності по суті за відсутності відповідної вимоги не ґрунтується на законі. Позовна вимога, що не пред'являлася, апріорі не може бути предметом судового розгляду, а судове рішення щодо вимоги, яка не пред'являлася, не може бути постановлене відповідно до закону та не може тягти жодних правових наслідків. Суд, вирішуючи питання про право власності на об'єкт нерухомості, не врахував і вищевказаних особливостей цього об'єкта та повністю залишив поза увагою питання про земельну ділянку. У цьому сенсі доводи апеляції про незаконність і необґрунтованість рішення суду в оскарженій частині вірні як такі, проте, не дають підстав для визнання права власності на спірний кіоск, а також на земельну ділянку під ним за відповідачем.

Відтак, з урахуванням ст. 367 ч. 1 п.п. 1, 6 ЦПК України та на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 цього Кодексу апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині визнання за сторонами права спільної сумісної власності подружжя на розташований на АДРЕСА_5 у м. Сваляві торговий кіоск загальною площею 7,7 кв. м скасувати, а в частині задоволення похідної вимоги про визнання в порядку поділу майна подружжя за позивачем права власності на цей торговий кіоск скасувати і в задоволенні цієї вимоги позову відмовити. За обставинами справи, вимога про визнання за позивачем права власності на цей майновий об'єкт не могла бути задоволена. Беручи до уваги межі апеляційного розгляду, інші обставини (питання обсягу, складу майна, набутого подружжям, врахування реальної вартості, інших істотних параметрів і характеристик майна при його поділі, реальний результат поділу майнової маси і розв'язання спору тощо) наразі не розглядаються.

Керуючись ст. 367 ч. 1 п.п. 1, 6, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Свалявського районного суду від 15 лютого 2017 року:

в частині визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 права спільної сумісної власності подружжя на розташований на АДРЕСА_5 у м. Сваляві Закарпатської області торговий кіоск загальною площею 7,7 кв. м скасувати;

у частині задоволення вимоги позову про визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 права власності на розташований по АДРЕСА_5 у м. Сваляві Закарпатської області торговий кіоск загальною площею 7,7 кв. м із виділенням йому цього майнового об'єкта скасувати, у задоволенні цієї вимоги позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 30 березня 2018 року.

Судді