Провадження № 2/712/331/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТИМОШЕНКО Д.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування заявлених позовних вимог, вказував, що у вересні 2017 року отримав від Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника № 54995189 від 20.07.2017 року. Дані виконавчі провадження були відкриті згідно виконавчого напису № 3113 вчиненого 26.04.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 на підставі заяви поданої ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, грошових коштів у сумі 17 240 грн. 18 коп. Стягнення здійснюються за період з 16 травня 2011 року по 02 січня 2017 року. Вважає, що підстав для вчинення вказаного виконавчого напису у нотаріуса не було, оскільки ніякого кредитного договору з відповідачем він не укладав та не підписував, з умовами договору не знайомий, тому звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що строк позовної давності не порушено, оскільки рух коштів по картковому рахунку відбувався.

Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

26 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 16 травня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 02.01.2017, грошових коштів у сумі 17 240 грн. 18 коп. (а.с.10).

Постановою державного виконавця від 20.07.2017 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису, який вступив у законну силу 26.04.2017 року (а.с.7).

20 липня 2017 року постановою державного виконавця накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника (а.с. 9).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 26.04.2017 року не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення; виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» не спростував зазначені позивачем обставини.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року.

Суд також бере до уваги і той факт, що відповідач повністю заперечує користування кредитною карткою, яка була йому видана одночасно із карткою на яку перераховувались пенсійні виплати і яка була викрадена, про що він повідомив банк.

Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною.

Посилання представника відповідача на те, що строк позовної давності не пропущено, оскільки він переривався шляхом внесення декількох платежів не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису законним, так як із його змісту вбачається, що нотаріус визначив у ньому період стягнення з 16.05.2011 р. по 2017 р.

Таким чином нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було зясовано чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 3113 від 26.04.2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» місцезнаходження: п/і 49094, м. Дніпро, вул. Набережної Перемоги, 50, Код на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

ГОЛОВУЮЧИЙ