НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20 лютого 2018 рокуСправа № 322/110/18

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши матеріали

заяви:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:видачу судового наказу про стягнення аліментів,

та перевіривши дотримання заявником вимог ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України),

встановив:

13.02.2018 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просить видати судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь заявника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня офіційного розірвання шлюбу.

Розглянувши матеріали заяви, суддя дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, з огляду на таке.

За правилом п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

У заяві не зазначено реєстраційного номеру облікової картки платника податків заявника, що суперечить вимогам пункту 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України.

Разом з цим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Виключний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначений статтею 161 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, а відповідно до п. 5 ч. 1 цієї статті якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, судовий наказ може бути видано лише за вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини у вищезазначених розмірах.

На відміну від мінімального розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України), закон не визначає максимального розміру аліментів, проте містить обмеження щодо максимального розміру вимог про стягнення аліментів, за якими може бути видано судовий наказ.

Відтак, у разі заявлення вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів без обмеження максимального розміру аліментів десятьма прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку, такі вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а мають розглядатися в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Водночас суд звертає увагу заявника на те, що чинним законодавством не передбачено можливості часткового задоволення вимог за заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, заявнику, в разі повторного звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, слід уточнити зміст вимог в частині максимального розміру аліментів. Також суд звертає увагу заявника на те, що у заяві про видачу судового наказу не може міститися вимога про стягнення аліментів за минулий час, зокрема з часу розірвання шлюбу (такі вимоги можуть бути заявлені лише при зверненні до суду в порядку позовного провадження). У разі видачі судового наказу про стягнення аліментів, згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються виключно із дня подання до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суд постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 165 167, 260, 261, 263, 272 ЦПК України, суддя

ухвалив:

1.Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

2.Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу у даному випадку не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків та приведення вимог у відповідність до статті 161 ЦПК України. Заявник також має право звернутися до суду з такими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя С.С. Гасанбеков