АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/399/2018 Головуючий у 1 інстанції - Лазаренко В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздової Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Золоті Ворота» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року позивач ПАТ «Банк Золоті Ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Єрмака В.О. звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 12 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Золоті ворота», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота», та ОСОБА_3 було укладено договір № 39/08-F про надання споживчого кредиту відповідно до умов якого, банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 79 000, 00 дол. США зі сплатою процентів у розмірі, який в процесі виконання договору корегувався та складав у відповідні періоди 16,5%, 10,5 % та 9,5% річних, з кінцевим строком повернення не пізніше 11 червня 2015 року.

Для забезпечення виконання обов'язків щодо повернення кредиту та сплати процентів, 12 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Золоті ворота», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота», та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №39/08-F-П, за умовами якого ОСОБА_5 зобов'язалася відповідати перед АКБ «Золоті ворота» за виконання ОСОБА_3 зазначених обов'язків.

Однак, відповідач ОСОБА_3, порушив умови кредитного договору, своєчасне повернення кредиту та сплату процентів не забезпечив, у зв'язку з чим станом на 05 липня 2015 утворилась заборгованість, яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом - 14 079, 98 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 295 843, 03 грн.; суми простроченої заборгованості за відсотками - 61, 53 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 1 292, 84 грн.; пені за кредитом та відсотками, розрахована за період з 04.07.2012 по 05.07.2015 - 11 903, 71 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 39/08-F від 12.06.2008 року у розмірі 14 141,51 доларів США, що еквівалентно 297 135,87 грн., та 11 903,71 грн. пені, а всього - 309 039, 58 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1 545,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 1 545,00 грн.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким скасувати заочне рішення Соломґянського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» Єрмака В.О. відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Вказує, що наданий Банком розрахунок не підтверджується жодним первинним документом, на основі якого здійснено даний розрахунок. Зазначає, що з наданого розрахунку неможливо встановити, яка саме сума несплаченого кредиту та процентів обліковується за рахунками бухгалтерського обліку. Звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості позичальника та дані, які вносить в нього Банк повинні бути взяті саме з виписок по рахунках, що були відкриті до кредитного договору.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявляється, про час та місце розгляду справи належним чином неодноразово повідомлялася. Причини своєї неявки суду не повідомляє.

Колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки строки розгляду справи, передбачені законом, потребують її вирішення.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Золоті ворота», назву якого змінено на публічне акціонерне товариство «БанкЗолоті Ворота», та ОСОБА_3 укладено договір № 39/08-F про надання споживчого кредиту (із змінами, внесеними договором про зміни № 1 від 07.12.2009, договором про зміни № 2 від 08.02.2013, договором про зміни № 3 від 20.12.2013, договором про зміни № 4 від 13.05.2014).

Відповідно до п.п. 1.1. кредитного договору, банк зобов'язався 12 червня 2008 року надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 79 000 дол. США, а позичальник зобов'язався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплатити проценти за користування кредитом, вартість всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту (додатки № 1, 2, 3, 4 до кредитного договору), але у будь-якому випадку в термін, не пізніше 11 червня 2015 року .

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути кредит у терміни встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплатити проценти за користування кредитом, вартість всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін, не пізніше 11 червня 2015 року.

Відповідно до п. 3.2.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором.

Згідно п. 4.1.1. кредитного договору, у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1. кредитного договору, та/або строків сплати процентів, комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки у разі, якщо заборгованість позичальника перед банком виражена в іноземній валюті - розмір пені розраховується від гривневого еквіваленту заборгованості позичальника, який (еквівалент) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти станом на дату розрахунку такої пені.

В п. 4.1.3. кредитного договору встановлено, що позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з п. 5.9. кредитного договору, позовна давність про стягнення неустойки (пені, штрафу) встановлюється тривалістю в три роки.

Підписанням кредитного договору сторони домовились, що банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог НБУ та умов кредитного договору (п. 5.17. кредитного договору).

Для забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх обов'язків, зокрема, щодо повернення кредиту та сплати процентів, 12.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Золоті ворота», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота», та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір поруки №39/08-F-П (із змінами, внесеними договором про зміни № 1 від 13.05.2014).

Згідно з умовами договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед банком у повному обсязі за порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2. договору поруки, підставами для відповідальності поручителя є:

- неповернення позичальником суми кредиту або його частини в обумовлений кредитним договором строк;

- несплата позичальником процентів за користування кредитом у встановлений кредитним договором строк;

- інші порушення позичальником умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки, позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, тобто банк має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором як від позичальника з поручителем разом, так і від будь-якого з них окремо.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 12.06.2008 № 39/08-F виконав своєчасно та в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 умови кредитного договору порушив, у строк та в порядку, що встановлені договором, кредит в повному обсязі не повернув та не сплатив проценти за його користування.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно представлених позивачем розрахунків заборгованості станом на 05.07.2015 року заборгованість за кредитним договором від 12.06.2008 №39/08-F складає в тому числі: суму простроченої заборгованості за кредитом - 14 079, 98 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 295 843, 03 грн.; суму простроченої заборгованості за відсотками - 61, 53 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 1 292, 84 грн.; пеню за кредитом та відсотками, розраховану за період з 04.07.2012 по 05.07.2015 - 11 903, 71 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позичальник порушив умови договору, в результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Посилання апелянта на ту обставину, що заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором від 12.06.2008 №39/08-F не доведена позивачем, не можуть бути взяті до уваги, оскільки така заборгованість підтверджується виписками по особовим рахункам відповідача по кредиту.( а.с. 43-139 том.2).

Доводи представника апелянта про те, що сума заборгованості на підставі наданих виписок по особовим рахункам є неправильною, також не приймається судом, оскільки представник апелянта не зміг вказати, в чому саме полягає неправильність суми боргу, доводів на підтвердження своїх заперечень жодних не надав. Розрахунок вчинений особою, яка не має будь-якого процесуального статусу у справі, є на думку суду, неналежним доказом.

Крім того, підписанням кредитного договору сторони домовились, що банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до вимог НБУ та умов кредитного договору (п. 5.17. кредитного договору).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 19 березня 2018 року.

Головуючий: Судді :