Постанова

Іменем України

06 березня 2018 року

м. Київ

справа № 309/3860/13-ц

провадження № 61-1515 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач-Кредитна спілка «Мрія»,
відповідачі - - - -Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, приватне підприємство «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Кредитної спілки «Мрія» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області у складі судді Волощук О. Я. від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області у складі суддів: Куцина М. М., Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В., від 08 листопада 2016 року.

Встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2013 року Кредитна спілка «Мрія» (далі - КС «Мрія») звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Закарпатській області), приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») про визнання прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що належить КС «Мрія», які були проведені філією 07 ПП «Нива-В.Ш.» 26 вересня 2013 року, недійсними.

Позовна заява мотивна тим, що 26 вересня 2013 року філія ПП «Нива-В.Ш.» на виконання договору про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна провела повторні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить позивачу спального котеджу «Шаяночка» і земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: вул. Центральна, 74, с. Шаян. Стартова початкова ціна нерухомого майна була встановлена в розмірі 618 479 грн, що є значно нижчою, ніж балансова вартість вказаного майна.

КС «Мрія» вважала, що прилюдні торги були проведені з численними порушеннями чинного законодавства, які призвели до того, що об'єкт прилюдних торгів був проданий за заниженою ціною.

Крім того, позивач посилається на те, що на момент продажу нерухомого майна з прилюдних торгів у КС «Мрія» був реальний покупець, який хотів придбати спірне майно за ціною значно вищою, відповідачеві про цей факт було в усній формі повідомлено, але нерухомість було продано з прилюдних торгів за значно нижчою ціною.

Позивач зазначає, що державним виконавцем були порушені вимоги частини третьої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки КС «Мрія» не була повідомлена у встановленому законом порядку про результати визначення вартості оцінки арештованого майна, що позбавило її можливості подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня повідомлення та оскаржити результати вартості чи оцінки майна.

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених статтями 46, 47, 48 Закону України «Про іпотеку» та частиною третьою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», просив визнати недійсними прилюдні торги з продажу спірного нерухомого майна, які проведені філією ПП «Нива-В.Ш.».

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позову КС «Мрія», скасовано заходи забезпечення позову на підставі ухвал Хустського районного суду від 19 червня 2015 року, 26 листопада 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що реалізація майна відбулася в порядку виконання рішення суду, що врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (далі - Тимчасове положення), а тому дійшов висновку, що проведення прилюдних торгів відбулося без порушень вимог Тимчасового положення, які могли вплинути на результати торгів, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2016 року апеляційну скаргу КС «Мрія» відхилено, а рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов законних та обґрунтованих висновків про відмову в позові, оскільки реалізація майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, не вплинула на результати торгів, при цьому права і законні інтереси особи, яка оспорювала ці прилюдні торги та яка є боржником у зобов'язанні, внаслідок невиконання якого з неї судовим рішенням стягнуто заборгованість, порушені не були.

У касаційній скарзі, поданій 28 листопада 2016 року, КС «Мрія» просить скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2016 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги КС «Мрія» задовольнити.

В обґрунтування доводів касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, зокрема, зазначає, що суди під час нового розгляду справи не виконали вказівок, які містяться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року, оскільки достовірно на підставі належних та допустимих доказів не встановили факти, які ставлять під сумнів проведення прилюдних торгів прозоро, та з дотриманням вимог Тимчасового положення.

Позивач зазначає, що відповідно до частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, проте всупереч зазначеним вимогам 22 березня 2013 року Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Закарпатській області на адресу КС «Мрія» надіслано для ознайомлення витяг із звіту про оцінку арештованого спірного майна, що складений станом на 20 березня 2013 року, однак прилюдні торги були проведені 26 вересня 2013 року, тобто з моменту здійснення оцінки спірного майна і до моменту продажу цього майна пройшло більше 6 місяців і відповідно звіт про оцінку майна на момент його продажу був вже нечинним, а в цьому випадку спеціалізована організація провела прилюдні торги з реалізації майна за експертною оцінкою, яка втратила свою чинність на момент проведення торгів.

За таких обставин, позивач з посиланням на постанови Верховного Суду України від 28 січня 2015 року в справі № 6-227цс14, від 04 березня 2015 року у справі № 6-18цс15, від 15 квітня 2015 року у справі № 6-42цс15, від 22 квітня 2015 року у справі № 6-85 цс15, від 03 червня 2015 року у справі № 6-72цс15 вказує, що проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною відповідно до звіту про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення, проте суди не застосували до спірних правовідносин норму частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягала застосуванню, і не встановили, чи мало місце у зв'язку із цим порушення прав та законних інтересів позивача та чи вплинуло порушення цієї норми на результати торгів, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Також позивач посилається на те, що після уцінки спального котеджу, призначені торги на 21 серпня 2013 року визнані такими, що не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців та державним виконавцем проведено повторну уцінку спірного майна 02 вересня 2013 року, тобто з дня визнання торгів такими, що не відбулися, і до переоцінки пройшов 10-ти денний строк, визначений частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (останній день 30 серпня 2013 року включно та ні в якому разі не 02 вересня 2013 року).

Крім того, КС «Мрія» зазначає, що прилюдні торги, проведені 26 вересня 2013 року, були фактично третіми, що суперечить Тимчасовому положенню, яким передбачено виключно перші та повторні торги, тому правомірність проведення прилюдних торгів, продаж майна не можна визначити такими, що відповідають вимогам закону. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року в справі № 6-72цс15.

Також позивач вказує, що на момент продажу нерухомого майна з прилюдних торгів у КС «Мрія» був реальний покупець, який хотів придбати спірне нерухоме майно за ціною вищою, відповідачі про цей факт були в усній формі повідомлені, але все одно нерухомість було продано з прилюдних торгів за значно нижчою ціною, а вказаний покупець безпідставно ПП «Нива В.Ш.» під час проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна 26 вересня 2013 року не був допущений до участі.

Крім того, КС «Мрія» зазначає, що не було застосовано п. 3. 5 Тимчасового положення, де зазначено, що оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщено не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна, що є порушенням законодавства.

Таким чином, враховуючи наведені вище доводи, позивач вважає, що прилюдні торги є недійсними.

03 квітня 2017 року Роман В. М. - представник ОСОБА_4 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що порушень прав та законних інтересів позивача при проведенні прилюдних торгів не було, а тому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги.

10 квітня 2017 року Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Закарпатській області подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив відхилити касаційну скаргу, оскільки позивачем не надано обґрунтованих доказів щодо порушень його прав за наслідками реалізації арештованого майна та не наведено порушень Тимчасового положення.

24 травня 2017 року Роман В. М. - представник ОСОБА_4 подав доповнення до заперечення на касаційну скаргу, в якому просив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ взяти до уваги, що розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23 червня 2011 року № 376 схвалено рішення про виключення інформації про КС «Мрія» з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, у зв'язку із систематичним невиконанням кредитною спілкою заходів впливу, застосованих Держфінпослуг.

Інші відповідачі - ПП «Нива В.Ш.» та ОСОБА_3 не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Відповідно до положень статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 січня 2018 року справа передана на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга КС «Мрія» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Закарпатській області управління перебувало зведене виконавче провадження ВП № 28225664, до складу якого входило 347 виконавчих проваджень на загальну суму 20 921 324, 26 грн, де боржником є КС «Мрія».

У процесі виконання цього виконавчого провадження ДВС було накладено арешт на належне боржнику (КС «Мрія») на праві приватної власності майно - спальний котедж «Шаяночка» із земельною ділянкою 700 кв. м за адресою: вул. Центральна, 74, с. Шаян Хустського району Закарпатської області, який 22 березня 2013 року оцінено у 1 236 958 грн.

Зазначене нерухоме майно не перебувало в іпотеці.

18 березня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Секерня В. М. УДВС ГУЮ у Закарпатській області винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості арештованого майна.

22 березня 2013 року Відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області витяг про оцінку майна було надіслано всім сторонам виконавчого провадження, у тому числі і КС «Мрія». Цей лист КС «Мрія» отримала 26 березня 2013 року (а. с. 24-25, том 1).

09 квітня 2013 року КС «Мрія» надіслала свої заперечення щодо визначення вартості та оцінки майна на адресу відділу ДВС ГУЮ в Закарпатській області, в яких висловила свою незгоду з результатами оцінки та визначення вартості майна, вважаючи її заниженою, оскільки згідно з даними бухгалтерського обліку балансова вартість майна (спального котеджу «Шаяночка» та земельної ділянки) становить 1 805 700 грн, у зв'язку цим просила призначити рецензування висновку про вартість майна.

10 квітня 2013 року Відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області призначено рецензування звіту про вартість майна і запропоновано КС «Мрія» провести оплату витрат, пов'язаних із цим рецензуванням звіту в розмірі 1000 грн в строк до 15 квітня 2013 року, а також попереджено КС «Мрія», що в разі несплати витрат в розмірі 1000 грн, пов'язаних з рецензуванням звіту, що несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки, заперечення КС «Мрія» буде залишено без розгляду та майно буде передано на реалізацію.

Зазначений лист отримано керівником КС «Мрія» ОСОБА_8 15 квітня 2013 року (а. с. 27 - зворотна сторона, том 1).

Відповідно до частини четвертої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Оскільки КС «Мрія» не провела оплату витрат, пов'язаних з рецензуванням звіту (матеріали справи доказів оплати зазначених витрат не містять), що передбачено статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження», тому заперечення КС «Мрія» залишено без розгляду, а майно було передано на реалізацію.

Прилюдні торги з реалізації майна були призначені на 08 липня 2013 року, однак з причини відсутності покупців не відбулися.

Після цього була проведена уцінка арештованого майна на 30 % та призначено прилюдні торги на 21 серпня 2013 року. Ці торги не відбулися з причини відсутності покупців.

02 вересня 2013 року державним виконавцем проведено повторно уцінку вартості майна на 50 % від початкової вартості майна.

Після наступної уцінки арештованого майна, прилюдні торги відбулись 26 вересня 2013 року за участю двох учасників прилюдних торгів: ОСОБА_3 та ОСОБА_9 Переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_3, яка придбала спірне майно за 625 000 грн.

02 жовтня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області Секерня В. М. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП № 28225664 (де боржником є КС «Мрія») складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

05 жовтня 2013 року приватний нотаріус Хустського нотаріального округу ОСОБА_10 видав ОСОБА_3 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за № 1150.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 26 березня 2014 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 0, 07 га та спальний котедж «Шаяночка», розташовані в с. Шаян Хустського району Закарпатської області на вул. Центральна ,74.

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 02 грудня 2014 року у справі № 309/590/3-ц, яке набрало законної сили, яким скасовано рішення Хустського районного суду від 30 липня 2014 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_11 до КС «Мрія», ПП «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3, треті особи - УДВС ГУЮ в Закарпатській області, ОСОБА_12, про визнання дій протиправними, визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу проведення прилюдних торгів та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. В ході розгляду цієї справи, судом встановлено, зокрема, що прилюдні торги, проведені 26 вересня 2013 року відбулися без порушення вимог Тимчасового положення, які могли б вплинути на результати цих торгів.

Судами також встановлено, що після повернення справи з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який згідно з ухвалою від 04 березня 2015 року надіслав справу на новий розгляд до Хустського районного суду Закарпатської області, позивач не конкретизував ті численні порушення законодавства під час проведення прилюдних торгів, які відбулися 26 вересня 2013 року, окрім тих, які були зазначені ним у поданій позовній заяві, а також позивачем не уточнювалися заявлені позовні вимоги щодо підстав, які, на його думку, могли б слугувати підставами недійсності проведених прилюдних торгів 26 вересня 2013 року.

Відповідно до частини першої статті16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Згідно із частиною другою статті 16, статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України).

Підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частина сьома статті 24, частина четверта статті 26, частина третя статті 32, частина третя статті 36, частина друга статті 57, статті 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року, справа № 6-116цс12.

Позивач вважає торги недійсними, у тому числі через порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо, однак такі дії мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом 3 підпункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій (яка була чинною на час проведення повторних прилюдних торгів), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто встановити не тільки недотримання норм закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Правова природа продажу майна на публічних торгах дає підстави для можливості визнання таких торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статті 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після спливу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, а також у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16, № 6-547цс16.

Відповідно до частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, доводи КС «Мрія» з посиланням на постанову Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-72цс15 про те, що прилюдні торги, проведені 26 вересня 2013 року, були фактично третіми, що суперечить Тимчасовому положенню, яким передбачено виключно перші та повторні торги, Верховним Судом відхиляються з огляду на положення частини другої статті 400 ЦПК України, оскільки посилання на зазначене порушення Тимчасового порядку не було серед підстав заявленого позову і позивач про це порушення зазначив лише у касаційній скарзі, поданій 28 листопада 2016 року.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що наведені позивачем порушення не вплинули на результати прилюдних торгів, а тому відсутні правові підстави для визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 26 вересня 2013 року, оскільки реалізація майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, не вплинула на результати торгів, оскільки як права і законні інтереси позивача, який є боржником у зобов'язанні, внаслідок невиконання якого з нього судовим рішенням стягнуто заборгованість, порушені не були.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів з їх оцінки. Такі доводи враховувались судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому такі судові рішення, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України, необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що судові рішення слід залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, суд касаційної інстанції не має підстав для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Мрія» залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на Кредитну спілку «Мрія».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик