г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1963/15-ц
Номер провадження 2-п/213/4/18
У Х В А Л А

23 березня 2018 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Нестеренко О.М.,

при секретарі Ладухіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03.11.2015 року у цивільній справі № 213/1963/15-ц (пр.№2/213/787/15) за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03.11.2015 задоволено позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором № PX029031.202790.001 від 11.12.2013 в сумі 110698,46 грн., та на користь держави судовий збір у розмірі по 553,49 грн. з кожного.

Відповідач-2 ОСОБА_1 13.12.2017 року звернулася до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення, просить його скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку, посилаючись на те, що вона не була повідомлена належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не отримувала копію рішення суду.

Зазначила, що оскільки вона не володіла інформацією про розгляд справи, не мала можливості своєчасно звернутися з заявою про скасування заочного рішення.

Також відповідач посилається на те, що про існування заочного рішення вона дізналася тільки після отримання із Оболонського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві копія постанови про арешт майна боржника від 08.08.2017, з якої вбачається, що на підставі виконавчого листа № 213/1963/15-ц накладено арешт на все її майно в звязку з несплатою боргу за рішенням суду.

Свої заперечення проти позову обгрунтовує тим, що справа розглянута судом без участі відповідачів, тому автоматично було виключено такий спосіб доказування, як пояснення відповідача. До того ж, відповідач була позбавлена права заявляти клопотання про витребування доказів, які можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки на заочний розгляд справи не поширюється принцип змагальності сторін.

Розглянувши справу за її відсутності, суд прийняв рішення на підставі доказів, наданих лише позивачем, що на думку відповідача призвело до неповного зясування обставин, що мають суттєве значення для прийняття рішення судом.

Крім того зазначила, що при укладанні договору кредиту сторонами були погоджено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку, однак банк не повідомив позивальника про встановлення нового дострокового терміну повернення суми кредиту. Тому вважає, що нею не було порушено нового (дострокового) терміну повернення кредиту, а отже, у банка не було підстав для звернення до суду з позовом про дострокове стягнення з позивальника на свою користь всієї суми кредиту з посиланням на те, що відповідачем начебто були допущені істотні порушення кредитного договору. Зазначила, що звернувшись до суду з вищезазначеним позовом, банк не розірвав договір, чим істотно порушив умови договору та взяті на себе зобовязання. Крім того вважає, що Позивач не надав документи, що підтверджують безспірність заборгованості, якими можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а надав лише формальний розрахунок із зазначенням загальних сум, тому у суду були відсутні підстави вважати розмір заборгованості, штрафних санкцій та процентів безспірними.

До того ж вважає, що судом безпідставно стягнуто неустойку за прострочення виконання зобовязання в розмірі 31979,36 грн., що значно перевищує розмір збитків, яких Позивач взагалі не зазнав, оскільки заборгованість за кредитом, на думку Відповідача, не підпадає під поняття «збитки», визначене ст.22 ЦК України.

Крім того, в обґрунтування заяви про скасування заочного рішення Відповідач посилається на пропущення позивачем встановленого законом (ст.258 ЦК України) скороченого строку позовної давності до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені), та просить врахувати відповідну позицію Верховного Суду України з цього питання.

Зазначає, що кредитний договір між Позивачем та відповідачем було укладено 11,12.2013, тобто про порушення свого права Позивач дізнався ще у 2014 році, але звернувся до суду лише у 2015 році, тобто після спливу строку позовної давності до додаткових платежів та неустойки, без поважних причин. При цьому, нею, як відповідачем, не було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки її не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи судом та ухвалено рішення за її відсутності.

Також ОСОБА_1 вважає, що банк не скористався правом вимоги до Відповідача-2, тобто до неї, як до поручителя, про виконання зобовязання по кредиту в межах встановленого законом шестимісячного строку, та у вказаний період не звертався до Поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука має бути припинена.

Крім того, заявниця зазначає, що в кредитному договорі, укладеному між Позивачем та Відповідачем-1 відсутня одна із істотних умов договору така як строк дії договору. Так, в п. 1.10. Кредитного договору вказано, що вид кредиту - строковий кредит. При цьому, згідно з п.7.1. вищевказаного договору - цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором. Проте, вважає, що в самому договорі відсутній строк дії договору.

Також вважає, що в кредитному договорі завуальована реальна процентна ставка в розмірі 36 % річних від суми кредиту, оскільки в п.1.4 зазначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. В той же час, відповідно до п. 1.6. цього договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3.00% (три) відсотки від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати.

Також Відповідач-2 вказує на те, що у відповідності до п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом ОСОБА_2 нараховує Позичальнику відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Виходячи з цього як розмір відсотків так і розмір комісії становлять 36 % річних.

Тому, фактично комісія за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом в розмірі 36% річних є завуальованим штрафом за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом в розмірі 36% річних.

Крім того, в силу п. 6.3 Кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії ОСОБА_2 нараховує Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Вважає цей розмір пені непропорційно високим, оскільки є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу послуг.

Згідно п. 1.5. оспорюваного договору, Позичальник сплачує Банку комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 1500,00 грн. у день укладення кредитного договору, що фактично є встановленою банком платою за надання кредиту, що суперечить чинному законодавству, тому подібна умова договору може бути визнана недійсною.

Вважає, що із вищезазначеного випливає, що Позичальник був введений банком в оману щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки. Банк не має право стягувати одночасно пеню і штраф за порушення Позичальником грошових зобовязань, оскільки це є одним видом цивільно-правової відповідальності неустойкою, а отже стягнення одночасно пені і штрафу є подвійною цивільною відповідальністю, яка заборонена ст.61 Конституції України, згідно з положеннями якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. І це стосується не тільки кримінальної чи адміністративної відповідальності, а і цивільної.

Сторони про дату та час розгляду заяви повідомлялися, але до суду не зявилися.

Позивач ПАТ «ВБР» надіслав заяву про залучення до участі у справі правонаступника, посилаючись на те, що 06.02.2018 відбулася передача вимоги від ПАТ «ВБР» до ТОВ «Довіра та Гарантія» на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Відповідач надіслала клопотання, в якому просить розгляд заяву про перегляд заочного рішення проводити у її відсутність, підтримує в повному обсязі та просить задовольнити /а.с. 203/.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву відповідача, матеріали справи, судом встановлено наступне.

Встановлено, що під час розгляду справи за позовом ПАТ ПАТ «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідачі неодноразово викликалися до суду /а.с. 38-45, 52-53, 62-63, 67-68, 86-87/, та згідно з поштовими повідомленнями повістки поверталися до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» Інформація про отримання відповідачами у справі копії заочного рішення від 03.11.2015 в матеріалах справи також відсутня, при цьому направлені відповідачам судом копії рішення повернулися з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» /а.с. 89-93/.

Таким чином, про розгляд справи відповідачі належним чином повідомлені не були, а отже відсутність відповідачів в судовому засіданні обумовлена поважними причинами. Розгляд справи за відсутності відповідачів позбавило їх можливості надати обґрунтовані заперечення, отже порушило права відповідачів.

З матеріалів справи вбачається, що копію заочного рішення від 03.11.2015 було повторно направлено на адресу Відповідача-2 - 24.11.23017, та згідно поштового повідомлення отримала її ОСОБА_1 30.11.2017 /а.с.130/, та вже 05.12.2017 (згідно зі штампом поштового відділення) звернулася до суду з заявою про його скасування, тобто строки звернення з заявою про перегляд заочного рішення, передбачені ст.228 ЦПК України, яка діяла на час звернення Відповідача до суду, дотримано.

Крім того, судом встановлено, що обставини, на які посилається Відповідач-2, є суттєвими, та мають істотне значення для прийняття правильного рішення, оскільки це надасть змогу відповідачу надати докази щодо визначення розміру заборгованості за договором, та заявити клопотання, які вона вважає за потрібне, для обєктивного розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин. і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 287-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 Анатоліївни про перегляд заочного рішення задовольнити.

Заочне рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 03.11.2015 у цивільній справі № 213/1963/15-ц (пр.№2/213/787/15) за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ОСОБА_2 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасувати.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін в судовому засіданні на 06 квітня 2018 року на 11 годину 00 хвилин у приміщенні Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу.

В судове засідання викликати сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Нестеренко