Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/35/16-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №285/35/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Савицької Л.Й. в м. Новоград-Волинський,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказувало, що 20 липня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали договір №287/1-484, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 100 000 грн. зі сплатою 16 % річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 19 липня 2022 року або достроково у випадках передбачених договором кредиту. Свої зобов'язання, визначені кредитним договором, позивачем виконано належним чином. Відповідачем належно не виконуються умови кредитного договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 11.12.2015 складає 382 310 грн 05 коп,, з яких: 94 791 грн 66 коп. - заборгованості за кредитом, 117 181 грн 27 коп. - заборгованості за відсотками, 47 811 грн 86 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 44 038 грн 87 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 40 855 грн 21 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 37 631 грн 19 коп. - інфляційні витрати за відсотками. Враховуючи вищенаведене, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 382 310 грн 55 коп.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №287/1-484 від 20 липня 2007 року в розмірі 382 310 грн 05 коп. та 5 734 грн 64 коп. судового збору.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ПАТ «Укрсоцбанк» строків позовної давності. Зокрема, вказує, що судом першої інстанції було розглянуто справу та ухвалено заочне рішення за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Банком пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків якого було заявлено відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення, однак судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 287/1-484, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 100 000 грн зі сплатою 16 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 19 липня 2022 року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, станом на 11 грудня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 382 310 грн 05 коп,, з яких: 94 791 грн 66 коп. - заборгованості за кредитом, 117 181 грн 27 коп. - заборгованості за відсотками, 47 811 грн 86 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 44 038 грн 87 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 40 855 грн 21 коп. - інфляційні витрати за кредитом, 37 631 грн 19 коп. - інфляційні витрати за відсотками.

Належним чином оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням встановлених обставин і вимог закону, суд першої інстанції обгрунтованого визнав, що ОСОБА_1 істотно порушив умови договору, зокрема, односторонньо відмовився від взятого на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту та з врахуванням вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України зробив правильний висновок про наявність підстав для примусового стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та пені.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача інфляційні витрати за кредитом в сумі 40 855 грн 21 коп., інфляційні витрати за відсотками в сумі 37 631 грн 19 коп., оскільки такі витрати не передбачені умовами кредитного договору.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, із зменшенням розміру заборгованості за кредитним договором стягнутої з ОСОБА_1 на користь позивача з 382 310 грн 05 коп. до 303 823 грн 66 коп. та судового збору з 5 734 грн 65 коп. до 4 557 грн 35 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування позовної давності висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки обумовлені помилковим тлумаченням закону.

Так, згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) один рік (ст.ст. 257, 258 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Зміст вказаної норми права свідчить про те, що заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому така заява могла бути подана як в письмовому, так і усному вигляді.

Укладаючи 20.07.2007 року договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 287/1-484 ОСОБА_1 зазначив місце свого проживання АДРЕСА_1

Відповідно до п.3.3.13 кредитного договору позичальник зобов'язаний протягом п'яти робочих днів повідомляти кредитора про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів , прізвища та імені, а також інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов'язань за кредитним договором, із наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни.

Позичальник не повідомляв банк про зміну своєї адреси.

В позовній заяві ПАТ «Укрсоцбанк» зазначив повідомлену йому ОСОБА_1 адресу, а саме: АДРЕСА_1.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі відповідач також зазначив адресу свого проживання - АДРЕСА_1. Даних про його фактичне місце проживання апеляційна скарга не містить.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що відповідач не реалізував надане йому законом право щодо подання заяви про застосування строку позовної давності без поважних на те причин.

За таких обставин, та із врахуванням положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд не має законних підстав для розгляду такої заяви в ході апеляційного провадження.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2016 року змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з 382 310 грн 05 коп. до 303 823 грн 66 коп. та судового збору з 5 734 грн 65 коп. до 4 557 грн 35 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 21 березня 2018 року.

Головуючий

Судді