Справа №490/9656/17 21.03.2018
Провадження №22-ц/784/467/18
Суддя суду першої інстанції - Черенкова Н.П.
Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Тищенком Л.С.,

за участі представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва

від 18 січня 2018 року,

постановлену під головуванням судді Черенкової Н.П. в м.Миколаєві, за заявою ОСОБА_5 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ТОВ «Оптимум Фактор» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №29/06/2017 від 29 червня 2017 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 через свого представника подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-4071/11, виданого 30 листопада 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі за позовом публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості в частині продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Свою заяву ОСОБА_5 обґрунтовував тим, що предметом даного позову є захист його прав від неправомірної заміни стягувача у справі №2-4071/11 про стягнення кредитної заборгованості, який зокрема набуває прав кредитора та іпотекодержателя квартири АДРЕСА_2.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3, як новий стягувач, надав згоду на реалізацію вищезазначеного предмета іпотеки, торги з продажу якого були призначені на 18 січня 2018 року.

Посилаючись на те, що реалізація вищезазначеного майна з дозволу неналежного стягувача призведе до порушення його прав, які у разі задоволення позову у майбутньому треба буде тривалий час поновлювати, просив задовольнити його заяву.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 січня 2018 року заяву ОСОБА_5 задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого листа №2-4071/11, виданого 30 листопада 2012 року Центральним районним судом м.Миколаєва по справі за позовом публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, в частині продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 у виконавчому провадженні №54601132.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок дій відповідача щодо відчуження нерухомого майна, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду.

Не погодившись із таким рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що можливе визнання недійсним договору про відступлення права вимоги не змінить рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_5 кредитної заборгованості та необхідність його виконання.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_3 вказував, що забезпечення позову у спосіб, вказаний судом, не забезпечує виконання в майбутньому можливого судового рішення у даній справі, а зупиняє виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з позивача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.149, ч.3 ст.150 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пункт 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Підстави застосування зазначеного передбачені у п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, який регламентує, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, мова не йде про оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документа, то висновок суду про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 є помилковим.

З огляду на зазначене ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5

Що стосується вимог відповідача про стягнення з позивача судових витрат за розгляд в суді апеляційної інстанції даної апеляційної скарги, то їх розподіл між сторонами відповідно до ст.141 ЦПК України здійснюється судом першої інстанції при ухваленні судового рішення щодо позовних вимог.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-4071/11, виданого 30 листопада 2012 року Центральним районним судом м.Миколаєва у справі за позовом публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, в частині продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова

Повний текст постанови складено 21 березня 2018 року.