Ухвала

Іменем України

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 2-17/11

провадження № 61-10803ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С.Ф.,

розглянув касаційну скаргу Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фалбі», товариство з обмеженою відповідальністю «Центрпромінвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Центрсервіс», Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на бездіяльність державного виконавця та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року ОСОБА_4, заінтересовані особи: ТОВ «Фалбі», ТОВ «Центрпромінвест», ТОВ «Центрсервіс», Центрально-Міський ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області, звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області 20 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 42149319, а 27 лютого 2014 року виконавчі провадження ВП № 42246755 та ВП № 42246872 за виконавчим листом № 2-17/11, виданим 04 червня 2013 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Також зазначив, що 03 червня 2014 року ним було одержано поштою копії трьох постанов державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень від 18 квітня 2014 року щодо ТОВ «Фалбі» та від 25 квітня 2014 року щодо ТОВ «Центрсервіс» та ТОВ «Центрпромінвест».

Посилаючись на те, що державний виконавець не використав усі засоби для забезпечення виконання судового рішення і не інформував належним чином його як сторону процесу про суть вжитих заходів, тим самим проявив службову бездіяльність, у зв'язку із чим його рішення про закінчення виконавчих проваджень не відповідають нормам закону, просив визнати бездіяльність державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Сігай А. О. та начальника Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Носача П. Г. щодо виконання виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2-17/11 від 04 червня 2013 року незаконною, а постанови державного виконавця від 18 квітня 2014 року щодо ТОВ «Фалбі» та від 25 квітня 2014 року щодо ТОВ «Центрсервіс» та ТОВ «Центрпромінвест» про закінчення виконавчих проваджень скасувати.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено. Визнано бездіяльність державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Сігай А. О. та начальника Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Носача П. Г. щодо виконання виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2/17/11 від 04 червня 2013 року незаконною. Постанови державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області СігайА. О. про закінчення виконавчого провадження від 18 квітня 2014 року відносно ТОВ «Фалбі» та від 25 квітня 2014 року відносно ТОВ «Центрпромінвест» і ТОВ «Центрсервіс» скасовано.

У поданій касаційній скарзі Центрально-Міський ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області просить ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 рокускасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального прав та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутні порушення з боку державного виконавця вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, під час примусового виконання рішення суду, а постанову про закінчення виконавчого провадження було прийнято на підставі пункту 11 частини першої статті 49 цього Закону, з огляду на те, що вказане рішення без участі боржника виконати неможливо.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Крім того, заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 325 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-ІV в редакції від 07 липня 2010 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції ним отримано лише 05 січня 2018 року, що підтверджується супровідним листом.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, клопотання підлягає задоволенню, а касаційний строк - поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин,державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі та примусове виконання рішення, у спосіб і порядку, визначеному виконавчим документом.

Частиною третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно врахувавши те, що виконання рішення суду за виконавчим листом № 2/17/11 від 04 червня 2013 року без участі боржника неможливо, однак встановивши, що державний виконавець не з'ясував у боржників, які дії ними проводились з виконання даного рішення по реконструкції належних їм будівель та приведення їх у відповідність до вимог державних будівельних норм та яким чином вони мають намір їх провести, чи було складено ними проект, чи узгоджувався такий проект з відповідними органами та організаціями, а також те, що про відкриття виконавчого провадження боржники дізналися лише у квітні 2014 року, дійшли правильного висновку про те, що державним виконавцем виконавчі дії фактично не проводилися, а начальником Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській областівсупереч положенням статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем не здійснено та порушення після звернення до нього ОСОБА_4 не усунуто, обґрунтовано задовольнив скаргу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається неправильного застосування судами апеляційної та першої інстанцій норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддівдійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою. Рішення у цій справі не впливає на формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Клопотання Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіпро поновлення строку задовольнити.

Поновити Центрально-Міському відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області строк на касаційне оскарження ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року таухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіна ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фалбі», товариство з обмеженою відповідальністю «Центрпромінвест», товариство з обмеженою відповідальністю «Центрсервіс», Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на бездіяльність державного виконавця та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В.Білоконь

С. Ф.Хопта