Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 469/1493/15-ц

провадження № 61-4404св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - СокуренкоНаталія Вікторівна,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Березанського районного суду Миколаївської області у складі судді Гапоненко Н. О. від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б., від 05 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 01 серпня 2007 року укладено кредитний договір № NKQWGA00000013 про надання кредиту у розмірі 28 600 доларів США строком до 31 липня 2017 року. Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13 листопада 2015 року її заборгованість становить 148 744,27 долари США, у тому числі: заборгованість за кредитом - 25 681,43 доларів США, заборгованість за відсотками - 37 361,24 доларів США, комісія - 4 472 долари США, пеня - 75 088,53 доларів США, штрафи - 10,91 доларів США (фіксована частина), 6 130,16 доларів США (процентна складова).

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач пропустив строк звернення до суду із даним позовом, про застосовування якого було заявлено стороною спору, оскільки згідно із пунктом 7.1 кредитного договору зазначене право виникло у позивача на 120-й календарний день після несплати чергового платежу, тобто позивач повинен був звернутися до суду до 28 грудня 2014 року, а звернувся 07 грудня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2016 року в частині відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 02 вересня 2007 року по 23 жовтня 2008 року скасовано. Провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 02 вересня 2007 року по 23 жовтня 2008 року у розмірі 27 148 доларів США 76 центів,що еквівалентно 207 688 грн 01 коп. - закрито. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не врахував, що в частині стягнення заборгованості у розмірі 27 148,76 доларів США, що еквівалентно 207 688 грн 01 коп., у тому числі заборгованість по основному боргу - 25 446 доларів США, по сплаті відсотків 1 505,45 доларів США, комісії - 104 долари США, пені - 96,35 доларів США, спір вже був вирішений рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2009 року, а тому із урахуванням положень пункту 2 частини першої статті 205 та частини першої статті 310 ЦПК України (чинного на час ухвалення судового рішення) рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження в частині вирішення зазначених позовних вимог. В іншій частині апеляційний суд погодився із висновком районного суду з приводу пропуску строку звернення до суду із даним позовом.

22 липня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не було пропущено трирічний строк звернення до суду із даним позовом, оскільки кредитний договір укладений на строк з 01 серпня 2007 року до 31 липня 2017 року. Згідно з умовами договору в період з 03 по 10 число кожного місяця позичальник повинен сплачувати банку щомісячний платіж у розмірі 413 доларів США. Сторони договору встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 5.1), так і строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягає сплаті до 31 липня 2017 року. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Банк звернувся до суду із позовом у грудні 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності по платежах за період з грудня 2011 року по грудень 2012 року включно. Крім того, апеляційний суд безпідставно закрив провадження у справі, оскільки рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2009 року не було стягнуто заборгованість, а було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості на суму 27 148,76 доларів США. Однак, вказане рішення суду не виконане.

21 вересня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договоромпризначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 січня 2018 року вказану справу разом передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції в повній мірі не відповідає.

Судами встановлено, що згідно з умовами кредитного договору № NKQWGA00000013 від 01 серпня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_4 кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 28 600 доларів США на строк з 01 серпня 2007 року по 31 липня 2017 року, а також у розмірі 2 600 доларів США на сплату страхових платежів у випадках, передбачених даним договором, зі сплатою відсотків за користування зазначеним кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50 % від суми виданого у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з пунктом 6.2 даного договору. Відповідач зобов'язалася повертати кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

Період сплати коштів на погашення кредиту, відсотків відповідно до пункту 7.1 договору - з 03 по 10 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця. В період сплати позичальник повинен сплачувати Банку кошти (щомісячні платежі) у сумі 413 доларів США для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді. У разі порушення вищевказаного терміну оплати (зокрема оплати заборгованості не у повному обсязі) на 120 календарних днів - позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів (а.с. 9-11).

Відповідно до пункту 7.4 договору, згідно зі статтею 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених пунктами 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2.4 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

При порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого пунктами 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п. 4.1).

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову (п. 5.4).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6 02 серпня 2007 року укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано земельну ділянку та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та які належать іпотекодавцям на праві спільної часткової власності.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 13 листопада 2015 року становить 128 744,27 доларів США, яка складається з наступних сум: 25 681,43 доларів США - заборгованість за кредитом, 37 361,24 долари США заборгованість по процентах за користування кредитом, 4 472 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, 55 088,53 долари США пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та штраф: 10,91 доларів США фіксована частина, 6 130,16 доларів США процентна складова.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2009 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, а саме - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором станом на 23 жовтня 2008 року у сумі 27 148,76 доларів США, що еквівалентно 207 688 грн 01 коп., в тому числі заборгованість по основному боргу - 25 446 доларів США, по сплаті відсотків 1 505,45 доларів США, комісії - 104 долари США, пені - 96,35 доларів США. Предмет іпотеки не реалізований.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого в незміненій частині погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що сторони кредитних правовідносин врегулювали у кредитному договорі (пункт 7.1 договору) питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови дострокового повернення коштів.

У січні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказавши, що станом на 23 жовтня 2008 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором від 01 серпня 2009 року складала 27 148 дол. США, в тому числі заборгованість по кредиту 25 446 доларів США. Такі дії свідчать про реалізацію ПАТ КБ «ПриватБанк» свого права на дострокове стягнення кредиту.

Строк позовної давності переривається зверненням до суду або добровільною сплатою платежів в рахунок повернення заборгованості (стаття 264 ЦК України).

Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_4 здійснила 26 липня 2011 року, перервавши перебіг позовної давності. Протягом трьох років від цієї дати у банка існувало право на звернення до суду із позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором від 01 серпня 2009 року. До суду з зазначеним позовом банк звернувся 07 грудня 2015 року, тобто після спливу позовної давності, про застосування якого заявила сторона спору, що визнано підставою для відмови у позові.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 02 вересня 2007 року по 23 жовтня 2008 року у розмірі 27 148,76 доларів США,що еквівалентно 207 688 грн 01 коп., апеляційний суд виходив із того, що рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2009 року, яке набрало законної сили, аналогічний спір вже було вирішено.

Однак із таким висновком апеляційного суду погодитися не можна виходячи із наступного.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені статті 205 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 223 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом, після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Зі змісту зазначеного вище рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2009 року вбачається, що предметом позову у справі була вимога банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 серпня 2009 року (стаття 3 та 33 Закону України «Про іпотеку», стаття 590 ЦК України).

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором (статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України).

Тобто, у цій справі позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором, що свідчить про виникнення між тими самими сторонами спору щодо іншого предмета позову.

Отже, предмет позову, за яким було ухвалено судове рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2009 року, не є тотожним до предмету позову у цій справі.

Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, неповно з'ясував дійсні обставини справи та дійшов неправильного висновку про часткове закриття провадження у справі з підстав, передбачених положеннями статті 205 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом.

За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року скасувати.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк