АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/838/18 Справа № 202/2506/17 Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна, Індустріальний відділ ДВС ДМУЮ, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 31 травня 2016 року приватним нотаріусом Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на заставне майно - автомобіль VW, модель GTI, рік випуску - 2013, який належить йому на праві власності. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки відсутня безспірність заборгованості та нотаріус не пересвідчилась в повідомленні заставодавця про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Семенової Г.В. № 1133 від 31.05.2016 року таким, що не підлягає виконанню повністю, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального права і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що не отримував від ТОВ «Порше мобіліті» вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості, кредитор не надав нотаріусу документів на підтвердження заборгованості, а сума заборгованості, що зазначена у вимозі менша, ніж та, що вказана у виконавчому написі нотаріуса.

В свою чергу ТОВ «Порше мобіліті» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що нотаріусу було надано всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку; кредитор надсилав боржнику вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості в порядку, передбаченому умовами Кредитного договору, в якій попередив боржника про те, що розмір заборгованості підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перерахованим станом на дату вчинення виконавчого напису.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 50012403 на суму 340 032 грн., еквівалент 25 760 доларів США, а також додатковий кредит у розмірі 136 437,85 грн., еквівалент 10 336,20 доларів США зі сплатою 10,50% на рік за користування кредитом. Строк повернення кредиту - 15.09.2019 року. Для забезпечення виконання зобов'язання за цим договором 09 вересня 2016 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір застави автотранспортного засобу № 50012403. Предметом застави є автомобіль VW, модель GTI, рік випуску - 2013, НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу. За цим договором застава забезпечує вимоги заставодержателя щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочку повернення кредиту та процентів, а також сплати штрафу за нецільове використання кредиту, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитного договору.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, виникла заборгованість станом на 16.12.2015 року у розмірі 584 145,77 грн., з яких: 516 139,37 грн. - сума кредиту до повернення, 68 006,40 грн. - штраф у розмір 20% від суми кредиту.

31 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. на договорі застави автотранспортного засобу № 50012403 від 09.09.2014 року було вчинено виконавчий напис за № 1133.

Нотаріусу при вчинені виконавчого напису було надано кредитний договір № 50012403 від 02.09.2014 року, загальні умови кредитування, договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каліушко І.А. 23.05.2006 року за реєстровим № 530, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 16.12.2015 року, рахунки-фактури за 2015 рік, вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 16.12.2015 року та доказ надсилання даної вимоги боржнику - опис вкладення цінного листа від 16.12.2015 року. Дані документи підтверджували безспірність заборгованості позивача та можливість вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст. 590 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат», ст. 2 Закону України «Про заставу», ст. ст. 20, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні», Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не отримував вимогу від кредитора, що виключає можливість вчинення виконавчого напису, відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, 21 грудня 2015 року ТОВ «Порше мобіліті» надсилало ОСОБА_2 цінним листом за адресою, вказаною в Кредитному договорі вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості, однак конверт повернувся відправнику за закінченням терміну зберігання (т.1 а.с.143-144).

Згідно п.п. 3.3. Загальних умов кредитування Позичальник зобов'язаний повернути у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не було отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Письмова вимога кредитора боржнику повинна надсилатись способом, передбаченим договором. При цьому чинне законодавство не встановлює обов'язку кредитора перевіряти фактичне місцезнаходження боржника та його розшуку. Це означає, що кредитор повинен надсилати боржнику повідомлення про необхідність виконання зобов'язання на адресу, зазначену в договорі.

Таким чином кредитором дотримано порядок повідомлення боржника, що передбачений умовами кредитування та не суперечить вимогам законодавства.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що ТОВ «Порше мобіліті» при зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису не було надано всіх належних документів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом встановлено, що кредитором було надано нотаріусу кредитний договір № 50012403 від 02.09.2014 року, загальні умови кредитування, договір застави №50012403 від 09.09.2014 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 16.12.2015 року, рахунки-фактури за 2015 рік, що відповідають Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.

Доводи апеляційної скарги щодо спірності сум, зазначених у письмовій вимозі та виконавчому написі, відхиляються колегією суддів, оскільки розмір заборгованості підтверджений належними розрахунками, а письмова вимога містить попередження про те, що розмір заборгованості підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перерахованим станом на дату вчинення виконавчого напису.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 вересня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова