Справа №333/591/18
Провадження №2/333/947/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 Свої вимоги обґрунтувала тим, що знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1998 року. 15.01.2004 року за рішенням суду шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на цей час є студенткою 3 курсу денної форми навчання Торгового коледжу Запорізького національного університету. ОСОБА_4 в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини, тому позивач звернулась до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, яка дорівнює повний розмір прожиткового мінімуму, щомісячно, але не більше як до досягнення дитиною 23-х років, починаючи з 10.12.2017 року.

Відповідач на позов надіслав відзив, у якому заперечував проти задоволення позивних вимог ОСОБА_1, зазначаючи при цьому, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Він протягом 10 років хворіє на гіпертонічну хворобу, за станом здоровя потребує регулярного стаціонарного лікування, яке проходить двічі на рік. Крім того, він систематично приймає гіпотензивні препарати, потребує нагляд терапевта, кардіолога, невропатолога, тому на ліки він витрачає значні кошти. Також, у нього є захворювання, повязані з опорно-рухомим апаратом та нирками. Останній раз він проходив стаціонарне лікування з 14 по 23 лютого 2018 року, після отримання позову, так як у нього стався гіпертонічний криз. Він має матір пенсіонерку, якій повинен допомагати та сина, якому він сплачує аліменти. Отже, його матеріальне становище на цей час не дає можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач позов підтримала, додатково суду пояснила, що вона не працює, так як є людиною з інвалідністю другої групи, загального захворювання, отримує пенсію, її дохід не дає можливості забезпечити дитину і оплатити її навчання. Крім того, донька страждає на ряд тяжких захворювань, які потребують значних коштів на лікування. Відповідач офіційно працевлаштований, і тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у позові. Уточнила, що просить суд стягнути з відповідача щомісячно суму прожиткового мінімуму для працездатної особи. ОСОБА_3 на цей час навчається у коледжі безкоштовно та отримує стипендію у розмірі 800 грн. Вона є інвалідом ІІ групи, у звязку з чим щомісячно отримує пенсію у розмірі 1 452 грн. Відповідач не сплачує аліменти з грудня 2017 року, коли ОСОБА_3 виповнилося повноліття. У неї є інша дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому їй дуже важко утримувати дітей на її мізерну пенсію.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення позову, повністю підтвердив свої доводи, викладені у відзиві та додатково пояснив, що він до грудня 2017 року сплачував аліменти на двох дітей (ОСОБА_3 та ОСОБА_5), але не звертався до суду із заявою про зменшення розміру аліментів, хоча йому було дуже матеріально важко жити через свої хвороби. На цей час він офіційно працює та отримує заробітну платню. Щомісячно на ліки він витрачає, близько 1 000 грн. Стосовно утримання матері у останньої є ще один працездатний син, тобто його брат, який також намагається допомагати матері. Таким чином, він не має можливості сплачувати аліменти.

Третя особа ОСОБА_3 пояснила, що позов підтримує і зазначила, що на цей час навчається у Торговому коледжі на 3 курсі. Навчання безкоштовне та їй сплачують стипендію у розмірі 800 грн. Разом із тим, грошових коштів не вистачає.

Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 084382.

Згідно довідки Торгового коледжу Запорізького національного університету № 58 від 26.12.2017 року ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу денної форми навчання Торгового коледжу Запорізького національного університету, термін навчання 01.09.2015 року по 30.06.2018 року.

Відповідно до довідки Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя УПФ України від 15.03.2018 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 452 грн.

Довідкою про доходи на імя ОСОБА_2 встановлено, що за останні 6 місяців відповідач отримав заробітну платню сукупно у розмірі 42 978,91 грн., з них: 8 380, 89 грн податок з доходів фізичних осіб, 14 246 грн. 25 коп. сплачені аліменти.

На утриманні ОСОБА_2 крім ОСОБА_3 знаходиться ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідач, згідно медичної документації має певні захворювання (гіпертонічна хвороба, сколіоз, дегенеративно-дистрофічні зміни грудного отдела позвоночника.

Суд, дослідивши усі матеріали справи, враховуючи пояснення учасників судового засідання, вважає вимоги позивача обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Відповідно до норм ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З'ясовуючи розмір аліментів, суд не погоджується з вимогою ОСОБА_1 про їх розмір, оскільки відповідач щомісячно отримує 3341 грн. з урахуванням виплат доходів та аліментів (42 978,91 8 380,89 14 246, 25 /6). Прожитковий мінімум на працездатну особу з 01.01.2018 року складає 1762 грн., а доказів на отримання ОСОБА_7 додаткового доходу, позивачем не надано.

Таким чином, приймаючи до уваги інтереси повнолітньої ОСОБА_3, її стан здоровя та отримання останньою стипендії, матеріальне становище позивача, стан здоровя і матеріальне становище відповідача, той факт, що ОСОБА_4, на думку суду, має змогу сплачувати аліменти, враховуючи прожитковий мінімум на працездатну особу, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», суд вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 підлягає стягненню щомісячно з відповідача у сумі 1 000 грн., починаючи з дати подачі позову, а не з дати, вказаної ОСОБА_1 у позовній заяві.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.199 Сімейного кодексу України, а також ст.ст. 141, 142, 200, 206, 258, 263- 265, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_4, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 1 000 (однієї тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 05.02.2018 року, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, в решті позову - відмовити.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_4 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.03.2018 року.

Суддя Р.С. Холод