"20" березня 2018 р.
Справа №150/35/18
Провадження по справі №2/150/23/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Володовській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права власності на земельний пай, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 23.01.2018 року (а.с. 30), скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя ОСОБА_1, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити. Крім того, представником позивача у відповідності до положень ч.1 ст.276 ЦПК України подано письмове клопотання про розгляд справи про визнання права власності на земельний пай в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач - виконком ОСОБА_2 ради Чернівецького району, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, на підтвердження чого через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано відповідну заяву.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, ґрунтуючись на наступних підставах.

Відповідно до Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), Указів Президента «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Закону України «Про встановлення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) ОСОБА_4 було включено у список громадян, яким видаються державні акти на право власності на землю, який затверджено розпорядженням Чернівецької районної державної адміністрації №17 від 25.01.2005 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою по передачі земельних частко (паїв) в натурі та видачу державних актів на право власності на земельну частку (пай) власникам сертифікатів колишнього КСП «Нива» на території ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району Вінницької області» (а.с.14).

Згідно додатку №3 до розпорядження голови райдержадміністрації від 25.01.2005 року №17, ОСОБА_1 у списку громадян ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району, яким видаються державні акти на право власності на землю, значиться під номером 1130, номер земельної ділянки 1192, площею 1,8701 (а.с. 15-16).

Розпорядженням голови Чернівецької районної державної адміністрації від 25.01.2005 року, №17 затверджено технічну документацію із землеустрою по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки в натурі та видачу державних актів.

В ході розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств, яке проводилось відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №105614 від 29 березня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки 040020172 (а.с. 8).

Про отримання вище вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку свідчить акт приймання передачі (а.с. 9).

Однак, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №105614 від 29 березня 2005 року видано на імя ОСОБА_5, тоді як згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №332938, повторно виданого 13.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Могилів Подільському Могилів Подільського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області , позивач значиться як ОСОБА_1 (а.с. 6).

Крім того, згідно копії паспорта серії АТ №157811, виданого 11.05.2016 року Могилів Подільським РС УДМС України у Вінницькій області, позивач значиться як ОСОБА_1 (а.с. 5).

Прізвище позивачем протягом її життя не змінювалось.

ОСОБА_1 в письмовому порядку зверталася як до Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області, так і до відділу Держгеокадастру у Чернівецькому районі з проханням виправити помилку у правовстановлюючому документі державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №105614 від 29 березня 2005 року, зокрема, щодо правильності написання її прізвища замість ОСОБА_5 на ОСОБА_1 (а.с. 11, 17), однак, отримала відмову про неможливість виправлення помилки, допущеної у прізвищі власника земельної ділянки, у звязку із тим, що з 01.01.2013 року право власності на земельні ділянки реєструються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, з 01.01.2013 року будь які дії, повязані з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки, їх дублікатів, внесення до них змін припинені, що стверджується листом відділу Держгеокадастру у Чернівецькому районі від 23.11.2017 року, №0-2-0.38-203/120-17 (а.с. 18.). Як свідчить лист Чернівецької районної державної адміністрації від 29.11.2017 року, №29-П-194-2 з 2013 року державні акти не видаються, а тому отримати новий акт неможливо, Чернівецька районна державна адміністрація в державних актах на право власності на земельну ділянку жодних виправлень робити не може (а.с. 19).

Вище зазначені обставини унеможливлюють ОСОБА_1 в повній мірі реалізувати свої права як власника земельної ділянки, що фактично належить їй на праві приватної власності на підставі державного акту серії ЯА №105614 від 29 березня 2005 року, в якому і допущено помилку в написанні прізвища позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).

Відповідно до пунктів «б», «ґ» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України.

У вище зазначені Постанові Пленуму ВСУ розяснюється, що член коллективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку.

На підставі вище наведеного, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_6 прийшов до висновку про задоволення її позовних вимог.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.328 ЦК України, ст., ст.116, 125, 126 Земельного кодексу України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 206 ч.4, 263 - 265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку №1192 площею 1,8701 га, кадастровий номер 040020172, що знаходиться в землях ОСОБА_2 сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк