Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2018 Справа №607/4331/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Братасюка В.М.

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2

секретаря судового засідання Бігун О.І.

за участю прокурора Галас Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за заявою представника - лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 звернувся із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_4 до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні без її згоди, для стаціонарного лікування.

В обґрунтування заяви посилається на ту обставину, що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, щообумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби.

У судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр ОСОБА_3 заяву підтримав і пояснив, що громадянка ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням у вигляді помірної розумової відсталості обтяженої судомним синдромом, тому потребує стаціонарного обстеження та лікування, без її усвідомленої згоди. Просить заяву задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянки ОСОБА_4 у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди підтримав, вважає, що з метою захисту інтересів останньої доцільно надати їй психіатричну допомогу в примусовому порядку.

Законний представник особи, стосовно якої розглядається питання про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 заяву про надання психіатричної допомоги ОСОБА_4 у примусовому порядкупідтримав у повному обсязі, просила задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні зясовано, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підопічна Петриківського будинку-інтернату, жителька с.Петриків Тернопільського району, 16.03.2018 року в 11год.10хв. в супроводі медсестри інтернату, поступила для лікування в 6-те психіатричне відділення Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні з діагнозом: помірна розумова відсталість обтяжена судомним синдромом.

Із змісту заяви про госпіталізацію ОСОБА_4 вбачається, що її було оглянуто лікарем психіатром ОСОБА_6, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації.

Підставою для висновку були відомості про поведінку гр. ОСОБА_4, котрі надійшли від директора Петриківського будинку-інтернату ОСОБА_5

ОСОБА_4 була оглянута комісією ЛКК Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів, ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням у вигляді: помірної розумової відсталості обтяжена судомним синдромом.

У зазначеному вище висновку комісії лікарів психіатрів описано, що мовний контакт пацієнтки був вкрай формальний, мова недорозвинута, не завжди зрозуміла, увага привертається важко, не розуміє зверненої до неї мови, сказала своє імя, прізвище не назвала, постійно посміхається, здійснює стереотипні рухи руками, кисті зігнуті, дезорієнтована в місці та часі, мова вкрай бідна, емоційно збудлива, неадекватна, абстрагування недорозвинуте, інтелект та пам'ять значно знижені, до свого стану не критична.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї, в силу ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

У 2006 році ВРУ прийнято Закон «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.17 якого передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

З приводу доведеності необхідності надання психіатричної допомоги у примусовому порядку госпіталізації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні для стаціонарного лікування, суд зазначає, що саме на державу покладається позитивний обовязок створювати належні умови надання психіатричної допомоги громадянам, котрі її потребують, виходячи з діагнозу, що поставлений ОСОБА_4 та амнестичних відомостей, що відображені в наданій суду документації (медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_4Д.), суд приходить до переконання, що госпіталізація ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Тернопільської обласної клінічної комунальної психоневрологічної лікарні, без її згоди, є доцільною та відповідає її інтересам, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 339342, 352, 354ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Надати психіатричну допомогу в примусовому порядку шляхом госпіталізації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні для стаціонарного лікування.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Головуючий суддя Братасюк В.М.

Присяжні ОСОБА_1

ОСОБА_7