Справа № 132/3981/17
Провадження № 2/132/115/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2018 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок злочину.

Позов мотивовано тим, що вироком Калинівського районного суду Вінницької області по справі №132/1238/17 від 15.05.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 в кінці червня 2015 року, перебуваючи за місцем проживання вирішив скоїти крадіжку чужого майна, яке знаходилося у домоволодінні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку із цим ОСОБА_5, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій, маючи єдиний злочинний умисел на крадіжку чужого майна, запевнивши ОСОБА_6 про те, що наявний металобрухт у домоволодінні ОСОБА_4 належить батькові ОСОБА_3 та той дав дозвіл на його реалізацію, попросив допомоги.

В подальшому ОСОБА_3, діючи повторно, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, перебуваючи за вищевказаною адресою, біля 20:00 скоїв крадіжку 361 кілограму чорного металобрухту, вартістю 3 гривні 35 копійок за 1 кілограм, який спільно із ОСОБА_6, якому не було відомо про злочинні дії ОСОБА_3, перевіз до місця свого проживання та наступного дня на автомобілі спільно із ОСОБА_6 поїхав до м.Калинівка, де здав на метало прийомний пункт, чим завдав ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 1209,35 грн. 15.06.2017 року вирок набрав законної сили. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся. За вказаних обставин позивач звернувся в суд з даним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, згідно заяви, наявної в матеріалах справи позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. У зв'язку із чим, судом ухвалене рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Калинівського районного суду Вінницької області по справі №132/1238/17 від 15.05.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. 15.06.2017 року вирок набрав законної сили. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 в кінці червня 2015 року, перебуваючи за місцем проживання вирішив скоїти крадіжку чужого майна, яке знаходилося у домоволодінні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку із цим ОСОБА_5, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій, маючи єдиний злочинний умисел на крадіжку чужого майна, запевнивши ОСОБА_6 про те, що наявний металобрухт у домоволодінні ОСОБА_4 належить батькові ОСОБА_3 та той дав дозвіл на його реалізацію, попросив допомоги.

В подальшому ОСОБА_3, діючи повторно, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, перебуваючи за вищевказаною адресою, біля 20:00 скоїв крадіжку 361 кілограму чорного металобрухту, вартістю 3 гривні 35 копійок за 1 кілограм, який спільно із ОСОБА_6, якому не було відомо про злочинні дії ОСОБА_3, перевіз до місця свого проживання та наступного дня на автомобілі спільно із ОСОБА_6 поїхав до м.Калинівка, де здав на метало прийомний пункт, чим завдав ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 1209, 35 грн.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоров'я, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 свою вину у інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснював, що в кінці червня 2015 року вирішив скоїти крадіжку моста до автомобіля «ЗИЛ 131», який знаходився біля домоволодіння ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із цим він попросив свого знайомого ОСОБА_6 йому допомогти, сказавши йому про те, що наявний металобрухт у домоволодінні ОСОБА_4 належить його батькові, який дав дозвіл на його реалізацію. Після цього він біля 20:00 спільно із ОСОБА_6 на своєму автомобілі перевіз моста до місця свого проживання та наступного дня поїхав в м.Калинівка, де здав на метало прийомний пункт за 500 грн. Гроші поділили із ОСОБА_6 порівну, які він використав на продукти харчування. На даний час завдану крадіжкою шкоду потерпілому не відшкодував.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 80, 82, 133, 141, 259, 268, 280, 281-282, 284, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 1209,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2 в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.284 ЦПК України.

Суддя: