АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2681/17 22-ц/774/268/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 214/2681/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2017 року, яка постановлена суддею Прасоловим В.М. у місті ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про визнання дій такими, що порушують права позивачки, покладення зобовязання відшкодувати завдану матеріальну шкоду - зупинено до вирішення кримінальної справи № 000310 за заявою ОСОБА_1 від 04 лютого 2016 року.

Не погодившись з такою ухвалою суду позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити на розгляд до суду першої інстанції, посилаюсь на те, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог ЦПК України, та провадження по справі зупинено безпідставно, оскільки при визначенні поліцією шахраїв, до них, відповідно до законодавства України, будуть застосовані заходи кримінальної відповідальності.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали) та п.6 ч.1 ст 251 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, в травні 2017 року позивач звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про визнання дій такими, що порушують права позивачки, покладення зобовязання відшкодувати завдану матеріальну шкоду.

Також із матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2016 року позивач звернулась до Дзержинського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо неправомірних дій службових осіб ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою притягнути невідому особу, яка 04 лютого 2016 року зловживаючи довірою, шляхом переведення грошових коштів, заволоділа грошима в сумі 18600 грн. Відомості по даній заяві внесені до ЄРДР 05 лютого 2016 року, розпочато та триває кримінальне провадження № 00310, застосовуються заходи для встановлення та притягнення винних осіб.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції керувався п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України та виходив з необхідності зупинення провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи № 000310 за заявою ОСОБА_1 від 04 лютого 2016 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали) суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З аналізу положень ч.3,4 ст.61 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали) випливає, що зупинення провадження у справі у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, викликається необхідністю встановлення в рішенні чи ухвалі у іншій справі обставин, що мають значення для справи, тобто преюдиціальних фактів.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» викладена правова позиція, відповідно до якої, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи.

За змістом ст.157 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 210 ЦПК України в редакції 2017 року, чинній на момент постановлення ухвали, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Таким чином, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що справа, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.157 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали), має бути розглянута судом протягом двох місяців, проте перебуває у провадженні суду більше вказаного.

Вищевикладене дає підстави стверджувати, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням процесуального права, а саме ч.1 ст.157, п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали), оскільки матеріали цивільної справи не містять відомостей про те, що кримінальне провадження № 000310 за заявою ОСОБА_1 від 04 лютого 2016 року перебуває на розгляді в суді,що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а це, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України №6-1367цс15 від 07 жовтня 2015 року, №6-923цс15 від 04 листопада 2015 року.

Виходячи з вищенаведеного та на підставі п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, ухвала районного суду підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,379,382 ЦПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2017 рокускасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про визнання дій такими, що порушують права позивачки, покладення зобовязання відшкодувати завдану матеріальну шкоду направити до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу для розгляду, згідно вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: