Справа № 502/2375/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3,

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.12.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3, Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно.

29.12.2017 року позивач надала уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить встановити факт належності ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, а також про визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

З позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід позивача ОСОБА_4, який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Батько позивача ОСОБА_5, як єдиний спадкоємець та син, прийняв спадщину фактично, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з ним за вищезазначеною адресою та вступив в управління його майном. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5. При зверненні до Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки не встановлений факт сумісного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_4 на день його смерті, а також з приводу того, що у спадкодавця ОСОБА_5 відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та не зареєстровано право власності. Для вирішення даного питання рекомендовано звернутись до суду. Також позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті батька, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглядати за її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та просить провести засідання без її участі.

Представник Кілійської міської ради Кілійського району одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позов просить провести засідання без його участі.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази, судом достовірно встановлено:

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори Богачовою Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 927, ОСОБА_4 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який він набув в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 02.08.2017 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, складається з: літ. А - житловий будинок загальною площею - 61,5 кв. м., в тому числі житлової - 42,0 кв.м., літ. Б - сарай, літ. В - літня кухня, № 1-3 - надвірні споруди.

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5, батьками якого записані ОСОБА_4 та ОСОБА_8, про що складено відповідний актовий запис за № 49, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.05.1952 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис за № 325, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.07.2017 року.

В ст. 525 ЦК Української РСР зазначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 594 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно довідки № 2815 від 15.11.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кіліського району Одеської області, на день смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживав за адресою: АДРЕСА_1, його син ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що ОСОБА_9, як спадкоємець першої черги відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 594 ЦК Української РСР прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4, однак належним чином право власності на спадкове майно не оформив.

23.10.1966 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис за № 163, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 23.10.1966 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_11, батьками якої записані ОСОБА_5 та ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 03.11.1967 року зроблено відповідний актовий запис за № 321, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 03.11.1967 року.

08.05.1987 року Кілійським районним відділом ЗАГС було зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_11, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_12, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 64.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, про що 21.02.2017 року складено відповідний актовий запис за № 108, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 21.02.2017 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до інформаційного листа державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 2327/02-14 від 05.10.2017 року, позивач зверталась до нотаріуса для належного оформлення права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також через невстановленість факту сумісного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_4 на день смерті останнього.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, та є можливістю особи, яка вважає себе власником такої нерухомості, здійснювати будь-які угоди щодо неї. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку.

Однак відсутність держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно по собі не призводить до припинення права власності, так як є лише офіційним визнанням й підтвердженням державою факту виникнення таких прав.

Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця речових прав отримати право на її проведення.

Згдіно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд

Дослідивши письмові докази, надані позивачем, враховуючи наведені норми цивільного законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майнообґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5, після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з: літ. А - житловий будинок загальною площею - 61,5 кв. м., в тому числі житлової - 42,0 кв.м., літ. Б - сарай, літ. В - літня кухня, № 1-3 - надвірні, споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан