Дата документу 23.03.2018
Справа № 320/932/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 в м. Мелітополі Запорізької області та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Вказує, що їй - позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2016 належить житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Мелітополі Запорізької області. Відповідач - чоловік позивачки проживав у вказаній квартирі до 2000 року. З того часу він виїхав з будинку у невідомому позивачці напрямку. Позивачка, як власниця зазначеної квартири, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду.
Сторони судове засідання не з'явилися.
Від позивачки надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2016 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2018. /а.с. 8,16-17/.
Судом встановлено, що відповідно до повідомлення начальника відділу - державного реєстратора Воробйової К.О. відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 19.02.2018 № 887 відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. /а.с.14/.
Однак, відповідач з 2000 року не мешкає за місцем реєстрації, про що свідчить довідка голови вуличного комітету № 10. /а.с. 10/.
В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаному житловому будинку, але не проживає в ньому тривалий час - з 2000 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Оскільки відповідач є чоловіком позивачки, мешкав за однією адресою разом з нею як член сім'ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.
Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Оскільки, як було встановлено судом, зазначений будинок належить ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, який проживав у вказаному будинку як член сім'ї позивача, на теперішній час не мешкає у житловому будинку АДРЕСА_1 в м. Мелітополі Запорізької області без поважних причин, з 2000 року, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на корисить позивачки понесені судові витрати в розмірі 704, 80 грн.
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 247, 265 ЦПК України, ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 в м. Мелітополі Запорізької області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, мцсе проживання за адресою: АДРЕСА_2 понесені судові втрати в розмірі 704 /семиста чотирьох/ гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
СУДДЯ: Ю.В. Ковальова