Справа № 524/9966/17
Провадження №2-о/524/31/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., за участі заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи - Автозаводського РВ у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області - Тимченко Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного місця проживання в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Кременчуці.

Починаючи з 1984 року і по теперішній час він взагалі нікуди не виїжджав за межі України і не змінював адреси свого проживання.

З 01 вересня 1991 року по 10 вересня 2001 року навчався в середній школі № 25 м. Кременчука, що підтверджується довідками №№152, 257 від 01 серпня 2017 року та 20 листопада 2017 року відповідно.

З 1984 року він проживав за адресою АДРЕСА_1. З 1996 року і по теперішній час він проживає за адресою АДРЕСА_2.

Заявник вчасно не отримав паспорт, у зв'язку з чим, йому необхідно встановити факт проживання на території України для отримання паспорту громадянина України, а тому він звернувся до суду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи Автозаводського РВ у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області - Тимченко Я.О. не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Україні, а саме в м. Кременчук Полтавської області, що постає зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого повторно 29 липня 2017 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1329. Батьками заявника записані: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4.

Заявник ОСОБА_1 не має паспорту громадянина України, а тому звернувся до Автозаводського районного відділу у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області із заявою про видачу паспорта громадянина України.

Автозаводський районний відділ у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області у листі заявнику повідомив, що він не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, підтверджується: - довідкою про реєстрацію місця проживання від 07 серпня 2017 року, виданої ТОВ «Житлорембудсервіс», - довідкою про реєстрацію місця проживання особи відповідно до архівних даних за відомостями відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради від 03 серпня 2017 року за № 10737/2, - довідками Кременчуцького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня - колегіум» № 25 Кременчуцької міської Ради Полтавської області №№152, 257 від 01 серпня 2017 року та 20 листопада 2017 року відповідно, а також свідченнями свідка ОСОБА_4, яка підтвердила факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами.

Суд сприймає вказані документи як носії конкретної інформації факту проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року, які ніким не спростовані.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Кременчуці Полтавської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Кременчуці Полтавської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення .

Рішення набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлено 22 березня 2018 року.

Суддя: