Справа № 308/9144/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 березня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Секереш О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ПАТ «Акцент-Банк» ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 25.07.2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого банк надав ОСОБА_1, а останній отримав суму кредиту у розмірі 1100,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки ,з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розміри, передбачені встановленими умовами кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. ОСОБА_1 порушував терміни сплати кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка станом на 30.05.2017 року перед позивачем по кредитному договору становить 14654,89 грн., з яких: 479,80 грн. заборгованість за кредитом; 10301,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 грн. заборованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 674,04 грн. - штраф (процентна складова), яку ПАТ КБ «Акцент-Банк» просило стягнути на його користь із відповідача ОСОБА_1

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України,про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується поштовими відправленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 450 та № 969.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з'явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 25.07.2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься його підпис про ознайомлення з цими умовами надання кредиту фізичним особам, а також тарифами банку. Відповідно до укладеного з відповідачем договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 1100,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що стверджується заявою ОСОБА_1, копія якої приєднана до матеріалів справи./а.с.5/

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився і згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_1 отримав кошти від ПАТ «Акцент-Банк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. За порушення умов договору у розділі 8 Умов та правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України.

Відповідно до п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг картковий рахунок відкритий на невизначений термін, за винятком виникнення умов передбачених п.п.9.6, 9.7 Умов.

ОСОБА_1, підписуючи заяву про надання кредиту, погодився з умовами договору, які передбачали, зокрема: нарахування 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році за користування кредитом; право банку змінювати кредитний ліміт без повідомлення клієнта; нарахування штрафу в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості; сплату пені за несвоєчасне погашення заборгованості; штраф за порушення строків платежів у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову.

Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Умовами кредитного договору визначено порядок погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості .

Однак, у порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на 30.05.2017 року у нього утворилась заборгованість перед кредитором в сумі 14654,89 грн., з яких: 479,80 грн. заборгованість за кредитом; 10301,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700,00 грн. заборгованість за пенею , а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 674,04 грн. - штраф (процентна складова). ( а.с.3-4)

Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати кредит, відсотки за користування кредитом, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах визначених договором.

Пунктом 8.6 вищезгаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів. Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до п.5.2 Правил користування платіжною картою, погашення кредиту поповнення карткового рахунку позичальника, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на основі договору.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до умов кредитного договору № б/н від 25.07.2012 р. сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так як своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання , то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, а також штрафних санкцій за порушення позичальником строків платежів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 нарахованої суми штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 674,04 грн. - штраф (процентна складова), суд вважає, що такі до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Пунктом 8.6 вищезгаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Суд звертає увагу на те, що за порушення позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штрафи.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (порушення позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної ци-вільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів в розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 674,04 грн. - штраф (процентна складова) за порушення грошових зобов'язань.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості згідно кредитного договору №б/н від 25.07.2012 року підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 13480,85 грн., з яких: 479,80 грн. - заборгованість за кредитом; 10301, 05 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісія.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

На підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України, враховуючи складність даної справи, складання повного рішення суду відкладено на строк до десяти днів, повне судове рішення складено з врахуванням днів непрацездатності 19.03.2018 року (п. 6 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 625,1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце реєстрації м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 7/5, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» ( місце знаходження: 49074, м.Дніпро, вул. Батумська, 11, ) р/р 0010 заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.07.2012 року станом на 30.05.2017 року в сумі 13480,85 грн., з яких: 479,80 грн. - заборгованість за кредитом; 10301, 05 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісія.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце реєстрації м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 7/5, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» ( місце знаходження: 49074, м.Дніпро, вул. Батумська, 11, ) р/р 0001 сплаченого ними суму судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», місце знаходження: 49074, м.Дніпро, вул. Батумська, 11, ;

Відповідач ОСОБА_1 ( місце реєстрації м. Ужгород, вул. 8-го Березня, 7/5, РНОКПП НОМЕР_1);

Дата складання повного судового рішення з врахуванням днів непрацездатності - 19.03.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3