23.03.2018 227/3760/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року. Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Верній М.Г.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягненн аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1- звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини від всіх видів доходів, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 16 липня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу у них народились двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, 22 березня 2006 року. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дітей відмовляється, фактично проживає з іншою жінкою. Відповідач працює комбайнером на шахті «Добропільсьа», отримує заробітну плату у розмірі 12000-15000 грн. та регрес біля 4000 грн., та нікому більше не сплачує аліментів.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, посилаючись на те, що позивачка, він та їхні діти з їхнього народження зареєстровані та проживають разом однією сімєю. Іншого житла у нього не має. Вважає безпідставним посиланням позивачки, що він не виконує своїх батьківських обовязків, так як він має постійний дохід, за рахунок якого він забезпечує життя позивачки та їхніх дітей, несе витрати на лікування дочки ОСОБА_7 та сплачує комунальні послуги, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів викладених в ній та пояснила, що діти знаходиться на її утриманні. З відповідачем з жовтня 2017 року проживають окремо, він живе з іншою жінкою по адресі м.Добропілля вул.Зої Космадемянської, 7, проте інколи приходить по місцю проживання позивача та дітей, де вони проживають у будинку, який належить на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідач періодично матеріально допомагає їй утримувати їх дітей, інколи купляє їм одяг, але вона бажає, щоб така допомога була постійною. Вона визнає, що дійсно відповідач здійснює витрати на лікування їхньої дочки ОСОБА_7.

Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відсутні підстави для задоволення позову так як він не ухиляється від утримання своїх дітей, проживає разом з ними та позивачкою.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справами, 25 липня 2004 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №248112, виданим Добропільським відділом реєстрації реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, який розірваний рішенням Добропільського міськрайонного суду від 23 січня 2018 року. (а.с.7, 89-90)

У шлюбі в сторін народились діти: ОСОБА_5, 16 лютого 2005 року та ОСОБА_6, 22 березня 2006 року, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-НО № 005356 та серії І-НО №053071. (а.с.9-10)

Згідно довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 25 липня 2017 року виданої ОСОБА_1 про те, що у будинку №6 по вул. Сковороди Григорія м.Добропілля крім неї також зареєстровані дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, баба чоловіка ОСОБА_9 (а.с.8)

Як вбачається з довідки від 20 листопада 2017 року виданої ФОП ОСОБА_10, що ОСОБА_1 працює в ФОП ОСОБА_10 обліковцем з місячним окладом в розмірі 35000 грн. (а.с. 11)

Відповідач ОСОБА_3 працює в ТОВ «Добропіллявугілля» ШУ «Добропільське» з 22 лютого 2008 року та отримав дохід з січня 2017 року по грудень 2017 року в розмірі 197 697 грн. 75 коп., що підтверджується довідкою від 22 січня 2018 рок. (а.с.34)

Також матеріалами справи підтверджено, що дочка сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, хворіє, повний діагноз: Мультифокальний хоріоретиніт ОИ. Фіброз скловидного тіла ОД. Ексудативне локальне відшарування сітківки ОД. Кістозно-дифузний набряк макулярної ділянки ОД. Часткова авітрія ОД. Неодноразово проводилась операції та потребує подальшого лікування, що підтверджується медичними виписками, виписками із медичної картки хворого (а.с.52, 54,56, 63)

Сторонами не досягнуто домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання дітей.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до приписів статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (статті 183 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов'язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов'язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Тобто, вимога щодо окремого проживання платника аліментів із дитиною при сплаті аліментів поставлена законодавцем лише у випадку при досягненні домовленості між батьками дитини щодо участь платника аліментів, який проживає окремо, в утриманні дитини, що передбачено в ч.2 ст. 181 СК Укарїни.

А тому, надуманим є посилання відповідача та його представника, як на підставу відмови в позов, що можливість стягнення аліментів можливе лише на тих підставах, що діти проживають виключно із стягувачем аліментів та окремо від платника аліментів.

Суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засідання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які пояснили, що коли вони приходять в гості до позивача, то відповідача немає в дома, оскільки це не підтверджує та не спростовує факту окремого проживання сторін.

Також суд вважає безпідставним посиланням відповідача , як на підставу відмови в позові, на те, що він сплачує за комунальні послуги, що на його думки свідчить про утримання сімї, оскільки це випливає з виконання ним договірних відносин, оскільки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні вказаних квитанцій про сплату за електроенергію та воду, особові рахунки відкриті саме на імя відповідача ОСОБА_3

У звязку з вищенаведеним, виходячи з принципу дотримання інтересів дітей та не недопущення порушення прав дітей на гідний та достатній рівень життя, який необхідний для всебічного розвитку дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, також враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який працює в ТОВ «Добропіллявугілля» ШУ «Добропільське», на утриманні відповідача інших малолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, а тому суд приходить до висновку, що відповідач буде спроможний платити аліменти на утримання неповнолітніх дітей та має можливість надавати матеріальну допомогу дітям.

З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в частці 1/3 від всіх видів доходів та заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дітей, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідача.

Також, суд враховує, що згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в розмірі 1492 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1860 грн.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягненя аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1), аліменти в частці 1/3 від всіх видів доходів та заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІПН НОМЕР_2), на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення повноліття ОСОБА_5, починаючи стягувати з 24 листопада 2017 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л.С. Мацишин