Справа № 168/214/18
Провадження № 2/168/114/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Островерха Т.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Седлищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Седлищенської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її сестра ОСОБА_3. Позивач є спадкоємцем за законом другої черги. Зазначає, що прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась.

Представник позивача ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Седлищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі статтями 524, 527, 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом, з матеріалів справи та наданої для огляду у судове засідання нотаріусом спадкової справи: № 25/2018, заведеної після смерті ОСОБА_3, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (аркуш справи 10). За життя остання заповіту не складала (аркуш справи 12, спадкової справи 9), позивач є спадкоємцем ІІ черги за законом (аркуш справи 6, 8-9). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління, володіння та нагляду за спадковим майном (аркуш спадкової справи 1). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 немає.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_3 через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 20).

Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Седлищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 09 лютого 2018 року № 38 (аркуш справи 12) та витягу з погосподарської книги НОМЕР_2 за 2018 рік по Седлищенській сільській раді Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 11) підтверджується право спадкодавця ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 (аркуш справи 14-17).

Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Седлищенській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 29). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (в силу вимог статтей 549 ЦК УРСР), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_3 що залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст.ст. 524, 527, 529, 530, 549 ЦК УРСР, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 11, 13, 200, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_5

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук