АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1386/18 Справа № 180/1107/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 липня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_5, ПАТ «СГ «ТАС» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в наслідок аварії, яка сталася 12.10.2010 року на залізничному переїзді в районі м.Марганець, загинула його мати ОСОБА_6. Смертю матері йому спричинено моральну шкоду. Просивсуд стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень, оскільки вони є власниками джерел підвищеної небезпеки, внаслідок взаємодії яких йому завдано шкоду, а також стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» - 2550 гривень (а.с.1-2).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2550 гривень. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_5, солідарно на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю його матері, 97450 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_5, ПрАТ «Страхова група «ТАС» судовий збір на користь держави у розмірі 213 гривні 33 копійки з кожного (а.с.64-66).

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просив, скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити (а.с.73-74).

В обґрунтування апеляційної скарги посилалося на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, якими підтверджується, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір моральної шкоди. Також посилалося на те, що основною причиною ДТП є порушення водієм автобусу БАЗ-А079.04 ОСОБА_7 пунктів 20.2 та 20.5 ПДР України в частині проїзду залізничного переїзду на включений заборонний сигнал світлофора та звуковий сигнал. У звязку з чим вини відповідачів у скоєнні ДТП не має, а тому є безпідставним висновки суду щодо солідарного відшкодування моральної шкоди.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2010 року на залізничному переїзді в с. Городище, в районі м. Марганець сталася ДТП, що підтверджується Актом розслідування причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 жовтня 2010 року на залізничному переїзді 115 км+566 м перегону Нікополь-Марганець Криворізької дирекції залізничних перевезень Придніпровської залізниці від 12-13 жовтня 2010 року, відповідно до якого в результаті зіткнення загинуло 43 особи та 10 осіб травмовано.

В результаті аварії, що сталася на залізничному переїзді в с.Городище, в районі м.Марганець загинула ОСОБА_6, що підтверджується копією акту розслідування дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9-11) та копією свідоцтва про смерть від 16 жовтня 2010 року(а.с.5).

ОСОБА_6 є матірю позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6, 59).

Відповідно до Акту розслідування причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 жовтня 2010 року на залізничному переїзді 115 км+566 м перегону Нікополь-Марганець Криворізької дирекції залізничних перевезень Придніпровської залізниці від 12-13 жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079 «Еталон», державний номер НОМЕР_1, належить ПП «Івасенко», перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на перевезення АВ №502351, дійсна до 29.11.2014 року, видана на фізичну особу ОСОБА_5, який мешкає за адресою 53400, Дніпропетровська область, місце Марганець, АДРЕСА_1. Автобус здійснював рейс за маршрутом «Б» у місті Марганець.

Електровоз ВЛ-8 №1583 приписаний до Криворізького локомотивного депо Придніпровської залізниці. Побудований 10.01.1967р. на Тбіліському електровозобудівному заводі.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 листопада 2009 року з ПАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_5 застрахував цивільну відповідальність за шкоду, завдану третім особам під час ДТП. Строк дії з 20 листопада 2009 року до 19 листопада 2010 року, забезпечений транспортний засіб - автобус БАЗ А 079-04, номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з зазначеним полісом ПАТ «СГ «ТАС» несе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції застосувавши положення ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1188 ЦК України, ст.23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд врахував значні тяжкі зміни життєвих зв'язків позивача, глибину душевних страждань, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною 2 статті і 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до частини 1 статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина 2 ст. 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобовязанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Оскільки внаслідок зіткнення двох транспортних засобів - джерел підвищеної небезпеки (автобуса та поїзда) загинула мати позивача, яка була пасажиром автобуса, то володільці цих джерел підвищеної небезпеки несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Виходячи із встановлених фактів, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 1167, 1187, 1188, 1190 ЦК України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги позивача та стягнув у солідарному порядку з ДП «Придніпровська залізниця» та ОСОБА_5 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 97450грн. та 2250 грн з ПрАТ «СГ «ТАС».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність стягнення моральної шкоди у солідарному порядку не є підставою для скасування рішення, оскільки згідно розяснень постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та переоцінки доказів, яким суд дав належну оцінку за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: