Постанова

Іменем України

19 березня 2018 року

м. Київ

справа № 757/40770/16-ц

провадження № 61-1040св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Соколової В. В. від 28 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

22 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») про зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 21 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про підключення до мережі електропостачання квартири АДРЕСА_1 та сплатив за підключення 92 грн 07 коп. Листом від 26 липня 2016 року відповідач повідомив позивача про те, що відновлення підключення до електромережі його квартири можливе після погашення заборгованості, яка рахується за ним з 2011 року. Згідно з листом Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва від 10 червня 2016 року у відділі примусового виконання двічі перебував виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 22 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості у розмірі 1 197 грн 96 коп. Проте 04 грудня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Позивач зазначав, що відповідач повторно судовий наказ про стягнення заборгованості до виконавчої служби не пред'являв, а вимагання у незаконний спосіб сплати заборгованості та відмова підключити квартиру позивача до електромережі порушує його права.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зобов'язати

ПАТ «Київенерго» підключити до енергопостачання квартиру АДРЕСА_3

Рішенням Печерського районного суду м. Києва у складі судді Цокол Л. І.

від 16 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не погашена заборгованість за спожиту електроенергію, яка встановлена судовим наказом від 14 березня 2011 року, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов

ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ПАТ «Київенерго» підключити до мережі електропостачання квартиру АДРЕСА_2, в якій зареєстрований та проживає ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що згода постачальника на підключення квартири до електромережі за заявою споживача, який оплатив послугу, прийняття платежу постачальником свідчать про обов'язок останнього підключити квартиру позивача до мережі електропостачання та відновити договірні відносини щодо постачання електричної енергії споживачу, який зобов'язаний оплачувати ці послуги.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 13 листопада 2017 року,

ПАТ «Київенерго» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що єдиною підставою для відновлення електропостачання є оплата заборгованості побутовим споживачем. Оскільки у позивача наявна заборгованість, підстави для задоволення позову відсутні.

Відзиву до касаційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ПАТ «Київенерго» надало позивачу рахунок-фактуру № 5883/СхР на оплату послуг з підключення електроустановок за заявою побутового споживача, відповідно до якого позивач сплатив 92 грн 07 коп., що підтверджується квитанцією від 18 червня 2016 року.

21 червня 2016 року позивач звернувся до ПАТ «Київенерго» із заявою про підключення квартири АДРЕСА_3 до мережі електропостачання.

Листом від 26 липня 2016 року ПАТ «Київенерго» повідомило ОСОБА_4 про неможливість підключення його квартири до електромережі, оскільки

14 березня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості за спожиту електроенергію та судові витрати у розмірі 1 194 грн 96 коп., який не виконано позивачем. Після оплати заборгованості у повному обсязі електропостачання буде відновлено.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України

від 26 липня 1999 року № 1357(далі - Правил).

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що єдиною підставою для відновлення електропостачання є оплата споживачем заборгованості, яка існувала станом на березень 2011 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як постачальник послуги, скористався своїм правом на примусове стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 1 194 грн 96 коп., яка виникла у 2011 року. Виставлення постачальником рахунку-фактури, оплата споживачем послуги щодо підключення квартири до електромережі та прийняття платежу постачальником свідчать про згоду відповідача підключити квартиру до мережі електропостачання та намір відновити договірні відносини щодо постачання електричної енергії. Споживач, у свою чергу, зобов'язаний оплачувати отримані послуги. У випадку же відновлення електропостачання після його відключення через заборгованість споживача, таке відновлення мало б здійснюватись за рахунок електропостачальника (п. 36 Правил).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О.В. Білоконь

С. Ф. Хопта