Справа № 346/1572/17
Провадження № 2/346/77/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 р. м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,

з участю: секретаря - Васильчук Я.В.,

представника позивачів - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог - Коломийський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту постійного непроживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що сторони є співвласниками нежитлового приміщення (стоматологічний кабінет), що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г. Мазепи, 248. Однак, в позивачів відсутній правовстановлюючий документ ( свідоцтво про право власності на нерухоме майно), яким підтверджується право власності кожного з них на 1/5 частку в даному майні. По причині відсутності вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно вони не мають можливості розпорядитися їхніми частками в даному майні. По вказаній причині їй, ОСОБА_4, державний нотаріус Коломийської міської державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина ОСОБА_6 на її частку в спадковому майні ( в 1/5 частці сина у вищевказаному нерухомому майні). Про вказане державний нотаріус Коломийської міської державної нотаріальної контори 09.11.2016 року видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Вважають, що їхні позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Позивач, ОСОБА_4, перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 14.05.1983 року по 02.10.2009 року.

Від спільного проживання з ОСОБА_2 вона , ОСОБА_4, народила троє дітей - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_7 ( раніше ОСОБА_6 ) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради за № 228 від 20.07.2004 року нежитлове приміщення ( стоматологічний кабінет), що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г. Мазепи, 248, був переданий у спільну часткову власність в рівних частках їй, ОСОБА_4, відповідачу ОСОБА_2 і трьом їхнім синам - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3.

На підставі вказаного рішення 20.07.2004 року виконавчий комітет Коломийської міської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г.Мазепи, 248, згідно якого дане нерухоме майно було передано у спільну часткову власність в рівних частках ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3. Будь-яких змін у вказану реєстрацію не проводилося.

У відповідності з вказаним свідоцтвом на право власності на нерухоме майно 08.09.2004 року Коломийське МБТІ зареєструвало право власності на вищевказане нерухоме майно за ними, позивачами, відповідачами і ОСОБА_6 в рівних частках ( по 1/5 частині за кожним). Вказане стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 57840 від 25.01.2017 року.

Однак, в них, позивачів, відсутній оригінал правовстановлюючого документу вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Їм відомо, що даний документ знаходиться у відповідача ОСОБА_2 і він відмовляється надати його їм для подання нотаріусу для вчинення нотаріальних дій по розпорядженню їхніми частками у вказаному майні, а також для видачі їй ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину за законом.

18.05.2006 року ОСОБА_6 у віці 18 років трагічно загинув і про його смерть 19.05.2006 року Коломийський міський відділ ДРАЦС склав відповідний актовий запис за № 288.

Після смерті ОСОБА_6 згідно вимог ст. 1261 ЦК України відкрилася спадщина за законом, оскільки заповітів він не складав.

До спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 відносилися його батьки вона позивач - ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2.

Той факт, що вона, ОСОБА_4, та відповідач ОСОБА_2 батьки ОСОБА_6 стверджується свідоцтвом про його народження.

На день смерті ОСОБА_6 йому належала на праві власності 1/5 частина вищевказаного нерухомого майна нежитлового приміщення ( стоматологічного кабінету), що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г.Мазепи, 248.

Позивач, ОСОБА_4, та відповідач ОСОБА_2 згідно вимог ст. 1268 ЦК України прийняли вказану спадщину, оскільки вони проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини ( день його смерті). Державний нотаріус Коломийської міської державної нотаріальної контори 11.06.2007 року завела спадкову справу, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Оскільки згідно вимог ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, тому після смерті ОСОБА_6 позивач, ОСОБА_4, успадкувала 1/10 частину вищевказаного нерухомого майна і таким чином їй належить 3/10 частини даного майна ( 1/5 + 1/10= 3/10).

На підставі вищенаведеного позивач ОСОБА_4 просить визнати за нею право власності на 3/10 частини нежитлового приміщення (стоматологічного кабінету), що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г. Мазепи, 248 Івано-Франківської області , а за позивачем ОСОБА_5, право власності на 1/5 частину даного нерухомого майна.

ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, який мотивував тим, що сторони є співвласниками нежитлового приміщення (стоматологічний кабінет) по вул. ОСОБА_9 ОСОБА_10,248. Він має у власності 3/10 частини, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/5 частині цього приміщення. Співвласниками інших 2/5 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

18.06.2006 року помер ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були батьки, він та ОСОБА_4, які мали вчинити дії щодо прийняття спадщини. Він ОСОБА_2 прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому отримав у власність 1/10 частину нерухомого майна після смерті сина.

ОСОБА_4 з 2004 року не проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10, 274/20, тому що покинула сімю та трьох дітей на його утримання і виїхала за кордон. До смерті сина вона не зявлялася і не підтримувала ніяких контактів із сімєю, а тому вона лише формально була зареєстрована за адресою, де проживав її син. Вказане можуть підтвердити свідки, що зявляться в судове засідання. Цей факт підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_4, з якої вбачається, що перед виїздом в Італію вона звільнилася з роботи 02.08.2004 року, а також може бути підтвердженням закордонний паспорт.

Відповідно до ст.29 ЦК України законодавець визначає, що місце проживання фізичної особи може бути постійним, переважним або тимчасовим.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи - не місце де вона зареєстрована, а адміністративно-територіальна одиниці, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік. Адміністративно-територіальна одиниця на території якої особа проживає строком менше як шість місяців - є місцем її перебування.

Із аналізу наведених норм закону випливає, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, тому що не проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви в нотаріальну контору в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України вона не подавала, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину (ч.1 ст.1270 ЦК України), хоча мала таку можливість, тому що вона 18 травня 2006 року приїхала на похорон сина і залишалася в Україні протягом дев'яти місяців, влаштувавшись на роботу в пологовий будинок Коломийської ЦРЛ.

Отже, на даний час він є єдиним спадкоємцем після смерті сина ОСОБА_6, якому належала 1/5 частина в спірному нежитловому приміщенні. Він отримав свідоцтво про право власності на 1/10 частину в безспірному порядку, а на 1/10 частину , що залишились він не міг отримати спадщину в нотаріальній конторі через спір із позивачем, яка не прийнявши спадщини, претендує на неї, а тому він змушений звернутися в суд з позовом про визнання права власності на 1/10 спадкового майна після смерті сина в нежитловому приміщенні по вул. ОСОБА_9 ОСОБА_10, 248 в м. Коломия Івано-Франківської області.

Той факт, що 1/10 частина в спірному нерухомому майні належить йому підтверджується свідоцтвом про право власності на 1/10 частину, що видане йому нотаріусом.

Вважає, що позивач недобросовісно користується своїми процесуальними правами та не повідомляє суд про те, що на 1/5 частки в цьому нежитловому приміщенні на підставі акту опису та арешту майна від 14.01.2003 року була накладена заборона на відчуження у звязку із виконанням вироку Борщівського районного суду від 21.07.2003 року, яким конфісковано майно, що належить ОСОБА_5. Вказане підтверджується копією ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 29.10.2003 року, акту опису та арешту майна, копією розпорядження-виклику на імя ОСОБА_5 від 14.01.2004 року.

А тому на підставі вищенаведеного просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 не проживала постійно з серпня 2004 року по 20 квітня 2006 із спадкодавцем ОСОБА_11 (помер 18.05.2006 р.) на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на 1/10 частину нежитлового приміщення (стоматологічного кабінету), що знаходиться в м. Коломия по вул.. Гетьмана ОСОБА_10, 248 Івано-Франківської області як спадщину після смерті сина ОСОБА_6. У первісному позові відмовити.

Позивачі в судове засідання не з'явились. Представник позивачів відмовилась від позовної вимоги про визнання за ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування на 1/10 частку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул.. І. Мазепи, 248 і в цій частині позовних вимог провадження по справі було закрито. Позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання за кожним права власності на 1/5 частку вказаного приміщення підтримала і просить задовольнити. Вимоги зустрічного позову визнала. Пояснила, суду, що ОСОБА_4 під час виконавчого провадження про конфіскацію майна ОСОБА_5 сплатила грошову компенсацію за належну останньому частку, у зв'язку з чим викоанвче провадження було закрито і згідно довідки Коломийського МВ ДВС знищено за закінченням термсіну зберігання.

Відповідачі проти позову заперечили. Підтримали доводи і вимоги зустрічного позову. Послались на відсутність доказів сплати грошової компенсації за належну до конфіскації частку ОСОБА_5 у спірному майні.Пояснили, що оригіналу свідоцтва не мають, оскільки не можуть відшукати. Спірне майно - це спочатку була однокімнатна квартира № 3А по вул. Г.Мазепи 248, яке в подльшому була перероблена в нежитлове приміщення - стоматкабінет.

Представник третьої особи Коломийського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засіадння не з'явився, але звернувся із заявою, в якій просить справу слухати у його відсутності та прийняти рішення прийняти згідно чинного законодавства.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, вважає, що вимоги позову та зустрічного позову підставні і підлягають до задоволення, з таких мотивів.

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів від 25.01.2017р. виданої обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25 січня 2017 р. №57840, про те, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на стоматологічний кабінет в м. Коломия по вул. Мазепи 248 Івано-Франківської області зареєстровано в реєстровій книзі №2нф під реєстровим №786 реєстраційний №7365703 за ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 по 1/5 частці на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.09.2004 р. виконавчим комітетом Коломийської міської ради на підставі рішення №228 від 20.07.2004 р.

Згідно копії повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер 18.05.2006 р.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, в графі батьків зазначені « Лаврук Роман Федорович» та «Лаврук Любов Василівна».

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 листопада 2016 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірного стоматологічного кабінету через не надання правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тим самим, підтверджуються доводи позивачів про відсутність у них оригіналу свідоцтва про право власності.

Згідно копії технічного паспорта на стоматологічний кабінет по вул. Мазепи, 248 в м. Коломия, даний техпаспорт виданий ОСОБА_4.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4»ю Василівною розірвано 16.10.2013 року.

Серед матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6, померлого 18 травня 2006 року, наявне свідоцтво про право на спадщину за законом видане 24.12.2012 року ОСОБА_12 державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 на 1/10 частину спірного стоматкабінету, як на 1/2 частину спадкової частки ОСОБА_6

З копії ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2003 року видно, що вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 21.03.2003р., яким було засуджено ОСОБА_5 за ст. 187 ч.4, 289 ч., 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого майна було залишено в силі.

Згідно копії акту опису й арешту майна від 14.01.2003 року на виконання вироку суду було описано, як належну ОСОБА_5, 1/5 частину квартири № 3А по вул. Г.Мазепи 248.

Відповідач долучив копію розпорядження - виклику у ВДВС Коломийського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 14.01.2004 року;

Згідно копії газети «Афіша Прикарпаття» №8(115) від 4 березня 2004р. наявне оголошення про продаж виконавчою службою під лотом № 2 1/5 частини квартири № 3А по вул. Г.Мазепи 248 в м. Коломиї.

З відповіді Коломийського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 05.12.2017 року видно, що надати копію постанови про закінчення виконавчого провадження та довідку про сплату вартості 1/5 частки квартири за адресою м. Коломия, вул. Мазепи, 248/3а, яка була описана державним виконавцем в 2003 році, не має можливості, так як виконавче провадження знищено у зв»язку із закінченням трьохрічного терміну зберігання.

Згідно відповіді Борщцівського райсуду Тернопільськоїх області виконавчий лист про конфіскацію майна ОСОБА_5 за вироком суду від 21.07.2003р. було направлено для виконання по територіальності. Відповідь щодо виконання даного виконавчого листа не надходила. В матеріалах справи наявні протоколи про відсутність майна у ОСОБА_5

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 04.01.2018 року №109922994 право спільної часткої власності на стоматологічний кабінет зареєстровано за сторонами по 1/5 частині, а за ОСОБА_2 , крім 1/5 на 1/10 частину спадковї частки ОСОБА_6 Відомості щодо заборони відчуження чи іпотеки у реєстрах відсутні.

В ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 2 ст. 318 ЦК України всі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України регулює питання набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва.

Стаття 346 ЦК України визначає підстави припинення права власності серед яких є конфіскація.

Статтею 354 ЦК України передбачено, що до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

В ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що виконання рішень про конфіскацію майна і реалізація конфіскованого майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні представник відповідача визнав зустрічні позовні вимоги відповідача, який прийняв спадщину після смерті сина ОСОБА_6 відповідно до ст. 1268 ЦК України, що підтверджується документально, а тому слід встановити в межах зустрічних позовних вимог факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 не проживала постійно з серпня 2004 року по 20 квітня 2006р. із спадкодавцем ОСОБА_6, який помер 18.05.2006р., на час відкриття спадщини, про що просить відповідач, та визнати за ним право власності на 1/10 частину нежитлового приміщення -стоматологічного кабінету, що знаходиться в м. Коломия по вул. Г.Мазепи,248 Івано-Франківської області як на 1/2 спадкову частку після смерті сина ОСОБА_6, яка залишилась неоформленою через судовий спір.

Разом з тим, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача і не знаходить підстав для відмови позивачам у визнанні за ними права власності по 1/5 частині вищезазначеного нежитлового приміщення, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа. Відповідачі підтвердили відсутність оригіналу свідоцтва про право власності. Право позивачів на 1/5 частки спільної часткової власності підтверджується даними вищезазначених виписки з інвентаризаційних матеріалів від 25.01.2017р. та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 04.01.2018 року №109922994.

При цьому, посилання відповідача вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 21.03.2003р. щодо конфіскації майна ОСОБА_5, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог останнього, суд вважає безпідставним, оскільки згідно вищевказаної інформаційної довідки від 04.01.2018 року №109922994 за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення -стоматологічного кабінету, що знаходиться в м. Коломия по вул. Г.Мазепи,248, відомості щодо заборони відчуження даної частки відсутні. Тим самим, підтверджуються доводи позивачів про закінчення виконавчого провадження щодо конфіскації ( у якому було складено акт опису і арешту майна від 14.01.2003р. що виставлялось на продаж 24.03.2004р. згідно оголошення в газеті), яке згідно інформації Коломийського МРВ ДВС знищено у зв»язку із закінченням трьохрічного терміну зберігання. До того ж, як видно з виписки з інвентаризаційних матеріалів від 25.01.2017р. та інформаційної довідки свідоцтво про право власності на спірне нежитлове приміщення - стоматологічний кабінет видане 08.09.2004р. на підставі рішення виконкому Коломийської міської ради від 20.07.2004р. № 228, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 08.09.2004р., тобто після набрання законної сили вироком суду та вчинення вищевказаних виконавчих дій.

Таким чином, виходячи з викладено, слід визнати за позивачами право власності за кожним на 1/5 частину нежитлового приміщення -стоматологічного кабінету, що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г. Мазепи, 248 Івано-Франківської області.

На підставі викладеного та ст. 16 ЦК України, керуючись ст. 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення -стоматологічного кабінету, що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г. Мазепи, 248 Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2, право власності на 1/5 частину нежитлового приміщення - стоматологічного кабінету, що знаходиться за адресою м. Коломия, вул. Г. Мазепи, 248 Івано-Франківської області.

Зустрічний позов задовольнити. Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 не проживала постійно з серпня 2004 року по 20 квітня 2006р. із спадкодавцем ОСОБА_6, який помер 18.05.2006р., на час відкриття спадщини;

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3, право власності на 1/10 частину нежитлового приміщення -стоматологічного кабінету, що знаходиться в м. Коломия по вул. Г.Мазепи,248 Івано-Франківської області як спадщину після смерті сина ОСОБА_6.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.03.2018р.

Суддя: ОСОБА_13