У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Справа №607/1579/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про звернення стягнення на дачний будинок не введений в експлуатацію,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2018 року начальник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі ТМВ ДВС) звернувся до суду з вказаною заявою у якій просить розглянути питання про звернення стягнення на дачний будинок не введений в експлуатацію, що розташований на земельній ділянці, котра знаходиться на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, площею 0,0794 га., кадастровий номер :01:001:1462 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (далі Земельна ділянка). В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що виконавчим написом приватного нотаріуса на Земельну ділянку звернено стягнення як на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2. В процесі виконання даного виконавчого напису державним виконавцем було виявлено, що на Земельній ділянці розташований дачний будинок, котрий не введений в експлуатацію. Аби реалізувати це майно, виконавець і звернувся до суду за даною заявою, відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 10, 11 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Розглянувши зазначену заяву та додані до неї матеріали суд прийшов до переконання, що у її задоволенні слід відмовити з наступних міркувань.

11 липня 2017 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3 запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, котра на підставі іпотечного договору, посвідченого 17 грудня 2015 року по реєстру № 2219 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3 передана в іпотеку ОСОБА_4 За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки запропоновано задовольнити вимоги ОСОБА_4 у розмірі 171 600 грн., що еквівалентно 6 600 дол. США, а також штраф за прострочення повернення позики, що станом на день направлення повідомлення письмової вимоги боржнику про усунення порушення умов договору позики становить 90 % від суми основного боргу та складає 154'440 грн. Всього підлягає стягненню 326 040 грн. Зазначені факти підтверджуються копією виконавчого напису серії НМО 792493 від 11 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1112.

На підставі вказаного виконавчого напису та за заявою ОСОБА_4, від 28 липня 2017 року, державним виконавцем ТМВ ДВС було відкрито виконавче провадження № 54421453 від 02 серпня 2017 року, що підтверджується відповідною постановою про відкриття виконавчого провадження.

03 серпня 2017 року зазначену постанову направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом, однак ним не отримано та повернуто до ТМВ ДВС з відміткою «Укрпошта» «за закінченням встановленого строку зберігання». Зазначені факти підтверджуються копією фіскального чеку № 4393 від 03 серпня 2017 року та фотокопіями конверта.

04 серпня 2017 року державним виконавцем ТМВ ДВС було винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 54421453, якою накладено арешт на земельну ділянку.

Як вбачається з постанови про опис та арешт майна боржника від 16 серпня 2017 року на спірній земельній ділянці знаходиться будівля з білої цегли покрита шифером, котра складається з коридору, кухні та кімнати, що належить боржнику ОСОБА_1

У тексті цієї постанови міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 відмовився від її підписання.

Частиною 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року визначено, що після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Як зазначає у заяві державний виконавець, наявна на земельній ділянці будівля не введена в експлуатацію.

Державна реєстрація цього майна за ОСОБА_1 не проведена, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 102116127 від 31 жовтня 2017 року.

За даних обставин суд приходить до переконання, що право власності на будинок, котрий розташований на земельній ділянці у ОСОБА_1 не виникло.

Також, державним виконавцем не надано доказів того, що будівництво на земельній ділянці здійснює саме ОСОБА_1, а не будь-яка інша особа.

У цьому контексті суд звертає увагу на те, що сам факт наявності майна на земельній ділянці не може свідчити про те, що власник цього майна та власник земельної ділянки є однією і тією ж особою.

Таким чином, суду не надано доказів того, що майно щодо якого державним виконавцем подано дану заяву належить ОСОБА_1, а тому відсутні правові підстави, аби звертати на нього стягнення в рахунок погашення його боргів.

Керуючись ст. 440 ЦПК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про звернення стягнення на дачний будинок не введений в експлуатацію відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддяОСОБА_5