Справа № 127/376/18
Провадження 2/127/92/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Качанюк О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представником відповідача причини неявки суду не повідомлено.

Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача та положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач та його представник, зокрема, обґрунтовують позовні вимоги тим, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2016 року у справі № 826/11415/16 визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 23.06.2015 року № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних» на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 року № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», згідно з яким з 24.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року було скасовано вищевказану постанову по справі та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2017 року у справі № 826/11415/16 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року скасовано та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2016 року. Ухвалою Верховного Суду України від 07.07.2017 року відкрито провадження щодо перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.04.2017 року по справі № 826/11415/16.

Судом встановлено, що з 24.01.2018 року вищевказана адміністративна справа перебуває в провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі в разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що судове рішення, ухвалене Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду по справі № 826/11415/16 матиме значення для вирішення даної цивільної справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Однак, щодо зупинення провадження у справі заперечував.

Судом встановлено, що розгляд даної цивільної справи за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу є неможливим до вирішення адміністративної справи № 826/11415/16, яка наразі перебуває в провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Судом прийнято до уваги, що в ході розгляду даної цивільної справи суд повинен, зокрема, встановити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Обєктивність неможливості розгляду цієї справи полягає у необхідності встановлення правомірності постанови Правління НБУ від 23.06.2015 року № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» до категорії неплатоспроможних» на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 року № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» і, відповідно, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Враховуючи при цьому, що наразі тимчасова адміністрація продовжує діяти. Визначальним у даній справі є встановлення віднесення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до категорії платоспроможних чи неплатоспроможних банків.

Таким чином, лише після ухвалення Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду остаточного судового рішення, можна вирішити дану цивільну справу, ухваливши обґрунтоване, законне і справедливе рішення, яке відповідатиме завданню цивільного судочинства.

Визначаючи наявність передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд, зокрема, враховує, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Вирішення даної цивільної справи № 127/376/18 і адміністративної справи № 826/11415/16 є взаємоповязаними між собою, і прийняте судове рішення в адміністративній справі може вплинути не лише на права та обовязки сторін у даній справі, але й на законність і обґрунтованість рішення у даній цивільній справі.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, що не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Тобто під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, остаточне рішення в адміністративній справі № 826/11415/16 буде визначальним в частині застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, що виникли у даній цивільній справі. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен, зокрема, врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, лише в разі врахування остаточного рішення в адміністративній справі № 826/11415/16, результат вирішення спору у цивільній справі № 127/376/18 буде справедливий і, в разі наявності для цього підстав, забезпечувати ефективний засіб правового регулювання, а рішення буде ухвалено з дотриманням гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність обовязку зупинити провадження у данній цивільній справі.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2, п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 251, п. 5 ч. 1 ст. 253, ст.ст. 258-260, 263, п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у цивільній справі № 127/376/18 за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу до набрання законної сили судовим рішення по адміністративній справі № 826/11415/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Сервіс» до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною та скасування постанови.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.03.2018 року.

Суддя: