АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/2089/15-ц
Провадження № 22-ц/774/682/К/18
У Х В А Л А

23 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_2, на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в м. Апостолове, вулиця Тітова, № 24, Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в м. Апостолове, вулиця Тітова, № 24, Дніпропетровської області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в м. Апостолове, вулиця Тітова, № 24, Дніпропетровської області.

Визнано удаваним договір дарування квартири, що розташована в м. Апостолове, вул. Леніна, 4/4, Дніпропетровської області, укладений 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що діяла за дорученням ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 416.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири, що розташована в м. Апостолове, вул. Леніна, 4/4, Дніпропетровської області, укладений 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що діяла за дорученням ОСОБА_6.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру, що розташована в м. Апостолове, вул. Леніна, 4/4, Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована в м. Апостолове, вул. Леніна, 4/4, Дніпропетровської області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована в м. Апостолове, вул. Леніна, 4/4, Дніпропетровської області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_2, оскаржила рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року в апеляційному порядку, посилаючись на те, що цим рішенням вирішено питання про її права, оскільки вона була стороною оспорюваного договору дарування від 27 лютого 2004 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що підстави для відкриття провадження за поданою апеляційною скаргою відсутні з огляду на наступне.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року у справі № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в Главі 1 Розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, повністю або частково.

З аналізу вказаної норми закону витікає, що особа, яка не брала участі у справі має право оскаржити в апеляційному порядку лише те судове рішення, яке безпосередньо встановлює, змінює або припиняє її права та обовязки, тобто завдає їй шкоди, що виражається в несприятливих для неї наслідках.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16.

Однак, з матеріалів цивільної справи не вбачається, що ухвалене судом рішення встановлює, змінює або припиняє права та обовязки ОСОБА_1

Так, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює, надавши на це письмове уповноваження (довіреність).

Представляючи інтереси особи, представник не вчиняє будь-які дії в своїх інтересах, та відповідно, укладені ним правочини від імені довірителя не стосуються його особистих прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_3 є визнання удаваним договору дарування квартири, що розташована в м. Апостолове, вул. Леніна, 4/4, Дніпропетровської області, укладеного 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що діяла за дорученням ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 416, та визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, що розташована в м. Апостолове, вул. Леніна, 4/4, Дніпропетровської області, укладеного 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що діяла за дорученням ОСОБА_6.

При цьому, ОСОБА_1, при укладенні оспорюваного правочину, діяла від імені та в інтересах ОСОБА_6 на підставі доручення, посвідченого секретарем виконавчого комітету Нововознесенської сільської ради Високопільського району Херсонської області ОСОБА_8 08 січня 2004 року за №01 (а.с. 36), а тому цей договір не стосується її особистих прав та не створює для неї жодних обовязків.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що ОСОБА_1 не має, передбаченого ст. 352 ЦПК України, права на апеляційне оскарження рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, оскільки при його ухваленні суд першої інстанції не вирішував питання про її права і обовязки.

Вказані обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження, як це передбачено абз. 1 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року № 12 та повернення її заявнику.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд, -

У X В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_2, у відкритті апеляційного провадження по поданій нею апеляційній скарзі на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути учаснику, що її подав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: В.П.Зубакова