Справа № 493/333/18
Провадження № 2/493/275/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Пінул І.Б.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу № 493/333/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області про тлумачення заповіту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3, Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області про тлумачення заповіту.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її мати ОСОБА_4 проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_5, які мали спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка їй являється рідною сестрою.

ОСОБА_7 є матірю ОСОБА_5, та відповідно бабусею ОСОБА_3. ОСОБА_8 її теж визнавала онукою, хоча відповідно до закону нею не являлась.

30.11.2009 року ОСОБА_7 склала заповіт, в якому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 065216 та все її майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона із законом матиме право, заповіла їй із сестрою у рівних частках.

28.09.2016 року ОСОБА_7 померла. Після її смерті, як спадкоємиць за заповітом, у відведений законом строк, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй рекомендовано звернутися до суду із позовом про тлумачення заповіту, оскільки в заповіті спадкодавця, вона зазначена як онучка, хоча по закону нею не являється.

В звязку з викладеним, позивач просить тлумачити заповіт.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що вона та ОСОБА_2 по лінії матері є рідними сестрами. Бабуся по лінії батька ОСОБА_7, завжди піклувалася про них та однаково відносилася до них, незважаючи на те, що родинний зв'язок між нею та ОСОБА_2А відсутній, тому в своєму заповіті і зазначила їх як «онучок». Крім того, підтвердила, що воля ОСОБА_7 полягала у тому, що б все її майно дісталось їй та ОСОБА_2 в рівних долях.

Представник відповідача Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області до судового засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву в не заперечує проти позову та просить розглянути справу за відсутності їх представника.

Суд, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 народилася 20.10.1983 року. Її батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД № 413418 (а.с. 5).

06.02.2008 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11, взявши прізвище «Шимонець», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 061899 ( а.с. 6)

Як вбачається із довідки Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області № 234 від 20.02.2018 року мати позивача ОСОБА_12 з 1987 року проживала у цивільному шлюбі із ОСОБА_5 по день його смерті (а.с. 12)

Згідно свідоцтва про народження серії ІV-ЖД № 373808 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8)

З наведеного вище вбачається, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрами по лінії матері.

30.11.2009 року ОСОБА_8 склала заповіт, який посвідчений секретарем Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за № 26.

За змістом заповіту, ОСОБА_8, земельну ділянку розміром 7,0 га, розташованої на території Шляхівської сільської ради Балтського району згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД-065216, виданий на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації № 267/А-2004 від 18.06.2004 року, ощадні книжки та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах (а.с. 14)

28.09.2016 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 460877 (а.с. 10).

У звязку зі смертю ОСОБА_8 28.09.2016 року відкрилася спадщина на належне їй майно.

Позивач, реалізуючи своє право на спадок, звернулася до приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_14 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, відповідно до чого 12.12.2016 року заведено спадкову справу № 219/2016. Разом з тим, документально оформити спадкове майно не представилося можливим, оскільки ОСОБА_2 не знаходиться в родинних стосунках зі спадкодавицею і не є її онукою та рекомендовано звернутися до суду, про що свідчить лист-відповідь приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_14 за № 44/02-14 від 20.02.2018 року.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України, спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених ст. 213 ЦК України.

Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст.

При цьому, частина 3 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Судом встановлено, що при складанні тексту заповіту було допущено помилку у формулюванні змісту заповідального розпорядження, і справжнє волевиявлення ОСОБА_7 полягало у тому, щоб усе її майно передати у рівних долях ОСОБА_2 та онучці ОСОБА_3.

За таких обставин, суд вважає за необхідне, тлумачити заповіт, виходячи з волі ОСОБА_7, яка фактично заповіла ОСОБА_2 та онучці ОСОБА_3 в рівних долях земельну ділянку розміром 7,0 га, розташованої на території Шляхівської сільської ради Балтського району згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД-065216, виданий на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації № 267/А-2004 від 18.06.2004 року, ощадні книжки та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 95, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області про тлумачення заповіту задовольнити.

Тлумачити зміст заповіту, складеного 30 листопада 2009 року ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, посвідченого Шляхівською сільською радою Балтського району Одеської області, за реєстром № 26, як такий, в якому виражена воля спадкодавця, яка дає право ОСОБА_2 право на спадкування за заповітом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повнний текст рішення суду складено 21.03.2018 року.

Суддя