РІШЕННЯ

іменем України

"21" березня 2018 р. 145/46/18

2/145/248/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 11 вересня 2009 року у виконкомі Гніванської міської ради, актовий запис № 89.

27 лютого 2012 року у них народилася дочка ОСОБА_3.

Вони з відповідачем проживають окремо, фактично їх шлюб розпався.

Дочка залишилася проживати з нею.

Відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає.

Вона тимчасово не працює, проживає з сином за рахунок допомоги її батьків у будинку її батьків.

Їх сім'я перебуває в важкому матеріальному становищі, тому вона змушена звернутися до суду зданим позовом.

Відповідач офіційно не працює, але він має достатній дохід для надання допомоги на утримання доньки, так як працює без оформлення трудових відносин на будівництві та періодично виїжджає на роботу за кордон.

Інших утриманців у нього немає.

Просить стягувати з ОСОБА_2 Станіславивича на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, а саме по 2 000 грн. щомісячно до повноліття дочки, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання дитини, оскільки офіційно не працює, проживає за рахунок випадкових заробітків, шукає роботу.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі.

27.02.2012 року у них народилася дочка ОСОБА_3, що стверджується актовим записом № 1980 за 2012 рік (а.с. 3).

Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою КП "Гніваньводопостач" № 488 від 27.02.20.18 р. (а.с. 15) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.02.2018 р. (а.с. 17).

Позивачка працює покоївкою в ФОП ОСОБА_4, отримує заробітну плату в розмірі 2383 грн. на місяь, що стверджується довідкою ФОП № 26/02 від 26.02.2018 р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 р." прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1860 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дітей, їх нормальний розвиток.

Відповідач працездатний, інших утриманців немає, а тому взмозі приймати участь в утриманні дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України,180-182, 184 СК України, керуючись ст.ст. суд ,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 15.01.2018 року до повноліття дитини.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 22.03.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.