Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 404/9374/14-ц

провадження № 61-6310св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. С., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - виконавчий комітет Кіровоградської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

третя особа - житлово-експлуатаційна організація № 3 Кіровоградської міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року, в складі суддів: Єгорової С. М., Дуковського О. Л., Фомічова С. Є.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2014 року виконавчий комітет Кіровоградської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, який діяв в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Позов обґрунтовано тим, що АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда. На підставі ордеру № 22 від 19 лютого 1991 року спірна квартира, як службове житло, була надана ОСОБА_3, який проживав у ній до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті працівниками КРЕП № 3, правонаступником якого є комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №3» Кіровоградської міської ради» (далі - КП «ЖЕО № 3»), квартира була опечатана. 26 вересня 2014 року комісією у складі працівників КРЕП № 3 за участі представника МВ УМВС України в області та відділу ведення обліку житла Кіровоградської міської ради було заплановано опис наявного у квартирі майна та повторне опечатування квартири. При виході на місце з'ясовано, що печатку з вхідних дверей квартири зірвано. За повідомленням сусідки до квартири заходив брат померлого - відповідач у справі ОСОБА_1 Працівниками КРЕП № 3 йому було роз'яснено про необхідність звільнення спірної квартири, проте він добровільно квартиру не звільнив, продовжує нею користуватись без правових підстав, вселив туди свого неповнолітнього сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим порушує право позивача на розпорядження спірним житлом та видачу ордера особам, які незабезпечені житлом або потребують покращення своїх житлових умов.

Посилаючись з урахуванням уточнень на зазначене, позивач просив суд виселити ОСОБА_1 разом із його неповнолітнім (на момент подання позову) сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 червня 2015 року, в складі судді Бершадської О. В., позов виконавчого комітету Кіровоградської міської ради задоволено. Виселено ОСОБА_1 разом із його неповнолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при розгляді справи не було встановлено правових підстав для визнання за відповідачами права користування спірним жилим приміщенням, оскільки ними не доведено, що вони були членами сім'ї померлого квартиронаймача, вселилися у зазначене приміщення для догляду за хворим колишнім наймачем квартири - ОСОБА_3, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_2, тому на час розгляду справи відповідачі користуються спірним приміщенням без належних правових підстав, що порушує права позивача як власника житла, у зв'язку із чим позов виконавчого комітету Кіровоградської міської ради підлягає задоволенню.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року відхилено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи, надали їм належну правову оцінку, а також оцінили здобуті докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України в редакції чинній на момент розгляду справи судами, правильно застосували норми матеріального права та виходили із обґрунтованості позову. При цьому зазначено, що доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо його із сином постійного проживання із померлим наймачем жилого приміщення однією сім'єю судами досліджені, перевірені доказами та спростовані із належним правовим обґрунтуванням підстав їх відхилення.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою скасування оскаржуваного рішення скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій не враховано, що колишній наймач квартири - ОСОБА_3, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_2, за своєю згодою вселив скаржника у спірну квартиру, як свого племінника, якому на момент вселення було ІНФОРМАЦІЯ_3, і вони із померлим постійно проживали разом та, як зазначено скаржником, вели спільне господарство більше шести місяців. Указано, що суди не застосували до спірних правовідносин статтю 125 ЖК Української РСР. Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 був повнолітнім, повноваження його батька як його законного представника припинилися і він набув повної процесуальної дієздатності. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не повідомив його про розгляд справи, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного повідомлення про вручення поштового відправлення. Неповідомлення відповідача про розгляд справи позбавило його права на подання заперечень проти позовних вимог та підтвердження таких заперечень відповідними доказами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду. 29 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Згідно положень частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За змістом першої, третьої та п'ятої частин статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з частин першої та другої статті 29 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи

Судами встановлено, що у листопаді 2014 року станом на момент звернення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до суду із даним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був неповнолітнім і його інтереси представляв його законний представник - батько ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2, у передбаченому законом порядку, внаслідок повноліття набув повної процесуальної дієздатності.

11 лютого 2016 року справа за позовом виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ЖЕО № 3, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення розглянута судом апеляційної інстанції.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Неналежне повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції позбавило його можливості реалізувати повну цивільну процесуальну дієздатність, подати свої особисті заперечення проти позовних вимог та підтвердити такі заперечення відповідними доказами.

Вказані порушення судом апеляційної інстанції процесуального закону призвели до ухвалення судового рішення, в частині позовних вимог виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_2 про виселення, без повного врахування доводів та заперечень ОСОБА_2, що не відповідає вимогам статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи наявність обов'язкової підстави для скасування судового рішення, яка передбачена пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України, а також те, що порушення норм процесуального права допущені тільки апеляційним судом (частина четверта статті 411 ЦПК України), ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 рокупідлягає скасуванню в частині позовних вимог виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - ЖЕО № 3, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З огляду на те, що справа за позовом виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ЖЕО № 3, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення була предметом перегляду судом касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1, колегія суддів вважає за необхідне скасувати також ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року в частині позовних вимог виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - ЖЕО № 3, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Керуючись статтями 400, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року скасувати в частині позовних вимог виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - ЖЕО № 3, про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. С. Лесько

В. В.Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик