АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №638/7282/15-ц Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/790/24/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Бровченко І.О.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяви від представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відмову від позову та від ОСОБА_5 про відмову від зустрічного позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року,

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа Служба у правах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначав, що з кінця 2011 року по 2013 рік він перебував у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилась донька - ОСОБА_7, яка з народження проживає разом із матір'ю. У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 позбавляє позивача можливості приймати участь у вихованні доньки, переховує її від батька та не може забезпечити комфортних умов для мешкання та розвитку ОСОБА_7, просить визначити місце проживання дитини разом з ним.

Відповідач звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини разом із матір'ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 займається вихованням та розвитком дитини, а ОСОБА_3 лише надавав матеріальну допомогу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_5 в особі свого представника ОСОБА_8 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

13 лютого 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_10 звернувся до апеляційного суду із заявою про відмову від позову. При цьому вказав, що сторони 02 лютого 2018 року уклали між собою договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, а тому спір, який виник між ними з цього приводу, відсутній (а.с. 183).

13 лютого 2018 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 також подала заяву про відмову від зустрічного позову, з посиланням на вищевказані обставини (а.с. 138).

27 лютого 2018 року ОСОБА_5 особисто подала до апеляційного суду про відмову від зустрічного позову, з посиланням на укладення між сторонами договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини та відсутність з цього приводу спору між сторонами (а.с. 202).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши заявлені заяви, колегія суддів вважає, що є правові підстави для їх задоволення.

Відповідно ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Аналогічна норма викладена у п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, згідно до якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З наданої позивачем копії договору, укладеного між сторонами 02 лютого 2018 року у нотаріальній формі, дійсно вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які є батьками дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали договір стосовно місця проживання та утримання спільної малолітньої доньки (а.с. 184-185).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Сторони представлені у справі адвокатами, які підтримали їх заяви про закриття провадження у справі, тому колегія суддів не вбачає необхідності додатково роз'ясняти сторонами вищевказані наслідки закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, з огляду на те, що сторони дійшли мирного врегулювання спору, з цього приводу у нотаріальній формі уклали договір, що свідчить про добровільний характер цих дій, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяви і прийняти відмову сторін від своїх позовних вимог.

Керуючись ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255, статтями 256, 368, 373, ч. 1 ст. 377 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України,

суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_10 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Заяву ОСОБА_5 про відмову від зустрічного позову задовольнити.

Прийняти відмову від зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа Служба у правах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 26.03.2018 року.

Головуючий суддя В.Б. Яцина

Судді колегії І.О.Бровченко

І.В.Бурлака