Справа № 584/1075/17 Провадження № 2/584/29/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2018 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Толстого О.О.

при секретарі Зікрати Я.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.06.2009 є власником 1/3 частки земельних ділянок: «ріллі» з кадастровим НОМЕР_2 та «сіножатей» з кадастровим № НОМЕР_3, загальною площею 5,634 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Співвласником 2/3 часток цієї ж земельної ділянки є відповідач у справі.

В 2017 році позивач виявив намір розпорядитися належною йому часткою вказаної земельної ділянки, однак при її реєстрації кадастровим реєстратором було виділено в натурі частку земельної ділянки позивача, а саме: «ріллі» - 1,2093 га, а «сіножатей» - 0,6687 га.

В той же час, у проведенні реєстрації права власності на вказані земельні ділянки позивачу було відмовлено в зв'язку з розбіжностями в площі земельних ділянок, вказаними у правовстановлюючому документі на землю та витягами з Державного земельного кадастру не неї, а документи, які підтверджували б поділ або виділ належної позивачу частки земельної ділянки, відсутні.

Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку «рілля» з кадастровим НОМЕР_2 та земельну ділянку «сіножаті» з кадастровим № НОМЕР_3, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, а витрати по справі просив покласти на нього.

В подальшому свої вимоги уточнив та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку «рілля» з кадастровим НОМЕР_2, площею 1,2093 га, та земельну ділянку «сіножаті» з кадастровим № НОМЕР_3, площею 0,6687 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Ухвалою судді від 27.09.2017 відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено попереднє судове засіданні на 09.10.2017, а ухвалою від 18.10.2017 справу призначено до розгляду на 25.10.2017.

Ухвалою судді від 26.12.2017 судовий розгляд справи продовжений за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 11.01.2018 замінено первісного відповідача у справі - Бунякинську сільську раду Путивльського району Сумської області належним - ОСОБА_2, при цьому було виключено її з числа третіх осіб.

Позивач в підготовче засідання не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач також не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій справу просила слухати за її відсутності, позов визнала.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на матеріали справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2009 реєстр. № 1533 позивач є власником 1/3 частки земельних ділянок з кадастровими №№ НОМЕР_4 та НОМЕР_3 загальною площею 5,634 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, які належали його померлому батьку відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 06.08.2001.

Співвласником 2/3 часток вказаних земельних ділянок на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.04.2009 реєстр. № 1-1159 є відповідач у справі, що підтверджено записом державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори, здійсненим на вказаному державному акті, що вбачається з його копії.

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.06.2017 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 11.06.2009 за № 1533 державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори, у відповідності до вище вказаного державного акту на право приватної власності на землю, позивач є власником земельної ділянки «рілля» з кадастровим НОМЕР_2, площею 1,2093 га, та земельної ділянки «сіножаті» з кадастровим № НОМЕР_3, площею 0,6687 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Крім того, відповідач у справі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.04.2009 № 1-1159 є власником земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_6 площею 1,3376 га, а також земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_7 площею 2,4183 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджено копіями державних актів.

Тобто, право власності на землю відповідач набула правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлена.

З листа Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 19.07.2017 № 1262 вбачається, що через розбіжності у площі належних позивачу земельних ділянок, зазначеної в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, копії державного акту серії НОМЕР_5 та витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, неможливо встановити набуття, припинення чи зміну речових прав позивача на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст. 125-126 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент отримання свідоцтва про право на спадщину) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї

статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із

земель приватної власності без зміни її меж, цільового

призначення, посвідчується, зокрема свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся

перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку

нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює

державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять

відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням

документа, на підставі якого відбулося відчуження.

Статтею 131 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте.

Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 125, 126, 131 ЗК України, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого АДРЕСА_1, право приватної власності на:

- земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_2, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 1,2093 га;

- земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_3, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті), площею 0,6687 га,

розташовані на території Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Путивльський районний суд Сумської області до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду О.О.Толстой