Справа № 136/2004/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 інтереси якої за законом представляє ОСОБА_2, про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом про виключення запису про нього як батька з актового запису № 1287 про народження ОСОБА_3, який 18.09.2001 року склав Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що в період з 2000 по липень 2004 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі відповідач). З самого початку шлюбних відносин спільне життя не склалось, сторони проживали окремо, спільного господарства не вели. В червні 2001 року відповідач народила дитину ОСОБА_3, батьком якої в актовому записі було записано позивача, оскільки шлюб з ОСОБА_2 не було розірвано. Так як позивач не є біоголічним батьком ОСОБА_3, це стало приводом для звернення до суду з зазначеним позовом.

До суду позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, подали до суду заяву про визнання позову, справу просили розглянути у їх відсутність.

Начальник Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві надіслала до суду заяву про розгляд справ у відсутність представника органу.

Оскільки учасники справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вважає за можливе вирішити справи на підставі наявних в ній матеріалів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 26.06.2001 року народилась ОСОБА_3, батьками якої в Свідоцтві про народження серії І-БК № 157469 записані сторони спору, які перебували в зареєстрованому шлюбі.

18.09.2001 року Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві склав актовий запис № 1287 про народження ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, далі Актовий запис), в якому ОСОБА_1 записаний як батько.

Позивач стверджує, що біоголічним батьком ОСОБА_3 є інший чоловік, у зв'язку з чим просить суд виключити запис про нього як батька з актового запису.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Положення статті 52 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС) передбачали, що походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Згідно частини 1 статті 56 КпШС особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" якщо особа, записана як батько або мати дитини, не оспорила вчинений запис, то інші особи (крім фактичного батька дитини в разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав) не вправі оспорити цей запис після її смерті. Оскільки перебіг встановленого статтею 56 КпШС річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку.

Підпис ОСОБА_1 в актовому записі (а.с. 38 на звороті) вказує на обізнаність з його змістом. Протягом року з часу складання актового запису позивач його не оспорював без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Доказів відсутності кровного споріднення позивач суду не надав.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст. 206 ЦПК України).

Визнання відповідачем позову порушує права дитини, оскільки припиняє її особисті майнові та немайнові права і обов'язки батьків і дітей, у зв'язку з чим суд відмовляє у прийнятті заяви про визнання позову.

Оскільки позивач не надав допустимих доказів, які підтверджуються відсутність кровного споріднення з ОСОБА_3, а також приймаючи до уваги те, що позивач звернувся до суду по закінченню строку на окарження актового запису, при цьому не навів поважних причин його пропуску, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 52, 56 КпШС, ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник