Справа №431/4508/17
Номер провадження 2/431/72/18
28 лютого 2018 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючої судді - Колядова В.Ю.,
за участю секретаря - Кожевнікової А.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в приміщенні суду мiста Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4, третя особа: Моторне(транспортне) страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 29 810 гривень , -
Пізніше позивачем та ОСОБА_4 на адресу страхової компанії було направлено відповідні документи, але замість відшкодування завданих пошкоджень внаслідок ДТП автомобілю, страховою компанією на адресу мешкання ОСОБА_2 надіслано формальну відписку, що страхова компанія не може здійснити відшкодування збитків, у зв'язку з тим що не встановлено факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Таким чином автомобілю позивача завдано механічні пошкодження.
Висновок експерта, щодо відновлювальної вартості пошкодженого автомобіля страховою компанією не проведено.
Відповідно до самостійно замовленої оцінки відновлюваної вартості пошкодженого автомобіля від 14.08.2017 року встановлено, вартість для відновлення пошкодженого автомобіля склала 29 810 грн. (рахунок фактура додається).
Відповідно до страхового поліса від 10.08.2016 р. ОСОБА_4 уклав із ПРАТ СК «ПЗУ Україна» договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Під час дії цього договору 28.01.2017 р. стався страховий випадок. Для отримання страхового відшкодування відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961-ІУ (далі- Закон № 1961), позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із відповідною заявою про страхове відшкодування (долучивши передбачені законодавством документи). Однак ПрАТ СК «ПЗУ Україна» досі не прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування та не виплатило його, натомість надіслала відписку про неможливість такого відшкодування. Таким чином, страхова компанія безпідставно відмовляє у відшкодуванні збитків за даним страховим випадком. Позивач вважає бездіяльність ПрАТ СК «ПЗУ Україна» неправомірною, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.
Пред'явлення позову до страхувальника не позбавляє позивача пред'явити позов та отримати виплати у зв'язку з пошкодженням майна також безпосередньо від винної особи - ОСОБА_4
Такий висновок вказаний у постанові ВСУ від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16, а саме:
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.
Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди .
Представник позивача був присутнім в судовому засіданні , позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави суду для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів наданих стороною позивача.
Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлявся неодноразово ,вчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.
Представник третьої особи- Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду не з'явився , повідомлявся про розгляд справи завчасно, заперечень проти позову не надавав.
На підставі ст. 280 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі.
28.02.2018 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази по справі копію довідки про ДТП без постраждалих (у разі оформлення «Європротоколу» ) Інформація до ЖЕО № 267 від 28.01.2017 року , копію скарги позивача на бездіяльність страхової компанії від 05.07.2017 року, копію повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду від 28.01.2017 року, копію рахунку - фактури від 14.08.2017 року щодо завданих позивачу збитків, фотокопії з місця події та інші матеріали необхідні для об'єктивного розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пізніше позивачем та ОСОБА_4 на адресу страхової компанії було направлено відповідні документи, але замість відшкодування завданих пошкоджень внаслідок ДТП автомобілю, страховою компанією на адресу мешкання ОСОБА_2 надіслано формальну відписку, що страхова компанія не може здійснити відшкодування збитків, у зв'язку з тим що не встановлено факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Таким чином автомобілю позивача завдано механічні пошкодження.
Висновок експерта, щодо відновлювальної вартості пошкодженого автомобіля страховою компанією не проведено.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» від 07.03.96 р. № 85/96-ВР страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону № 1961 після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньотранспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування, але не пізніше як через 90 днів із дати одержання заяви про страхове відшкодування (п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961).
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 990 ЦКУ страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).
Ст.1187 ЦК України передбачає, що шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою , яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом , механізмом , іншим об'єктом , використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа , яка неправомірно заволоділа транспортним засобом , механізмом , іншим об'єктом , завдала шкоди діяльність щодо його використання , зберігання або утримання , зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків , що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт , необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 9, 10, 11, 12, 13, 17, 81, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 992, 979,990 ,1187, 1192 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суд, -
Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4, третя особа: Моторне(транспортне) страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 29 810 гривень- задовольнити в повному обсязі.
Покласти сплату суми судових витрат у розмірі 640 грн. пропорційно на відповідачів ПРАТ СК «ПЗУ Україна» і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 320 (триста двадцять ) грн. з кожного.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня постановлення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив за заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області.
Головуючий - суддя Колядов В.Ю.