Справа № 304/208/18
Провадження № 2/304/146/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/208/18 за позовом ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 29 липня 2017 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами № 185 в с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області. ОСОБА_2 ще за життя склав заповіт, яким все належне йому на день смерті майно, зокрема вказаний житловий будинок з усіма господарськими і побутовими будовами та спорудами, заповів йому. Оскільки він одноосібно прийняв спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги задовольнити та не стягувати з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 29 липня 2017 року помер батько позивача ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 235406, виданим Перечинським районнним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 02 серпня 2017 року (а. с. 6-7, 8, 9).

Також встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 516 від 22 листопада 2017 року, виданої відповідно до даних погосподарської книги № 2, особовий рахунок № 191, ОСОБА_2, який помер 29 липня 2017 року, був головою дворогосподарства № 185 в с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області (а. с. 17).

Крім цього встановлено, що ОСОБА_2 на випадок смерті все своє майно, яке належатиме йому на день смерті, в тому числі житловий будинок з усіма господарськими і побутовими будовами та спорудами № 185 в с. Ворочево, і взагалі все те, на що за законом матиме право, заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить заповіт від 28 грудня 2015 року, посвідчений секретарем Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 53 (а. с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

19 січня 2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 02/2018 стосовно майна спадкодавця ОСОБА_2, який помер 29 липня 2017 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 38-55).

Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 11/02-14 від 15 лютого 2018 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 29 липня 2017 року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 185 в с. Ворочево Перечинського району, відсутній (а. с. 28, 55).

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, не встановлено (а. с. 11, 16, 37, 38-55), тому позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № НОМЕР_1 від 15 лютого 2018 року позивачем ОСОБА_1 сплачено 1 655,80 грн. судового збору (а. с. 1).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 1 655,80 грн. стягненню з Перечинської міської ради Закарпатської області не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 328, 331, 1216-1218, 1241, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-83, 206 ч. 4, 258-259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 (89220, Закарпатська область, Перечинський район, с. Ворочево, № 185; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Перечинської міської ради Закарпатської області (89200, Закарпатська область, м. Перечин, пл.Народна, № 16; ) про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 29 липня 2017 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 185 в с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: ОСОБА_3