ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
21 березня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:судді ОСОБА_1, за участі: секретаря Пруднікової П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, посилаючись на те, що судом при ухвалені рішення від 05 березня 2018 року не вирішено витання про стягнення з позивача судових витрат.
Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, відповідно до якої заявлені вимоги визнає.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
З аналізу положень статті 270 ЦПК України вбачається, що зазначена стаття передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у рішенні, в даному випадку - не вирішення питання про судові витрати.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, шлюб між сторонами розірвано.
Як вбачається з вказаного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, питання стягнення на користь відповідача витрат на сплату судового збору судом вирішено не було, що є підставою для усунення неповноти судового рішення шляхом винесення додаткового рішення.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до квитанції від 24.01.2018 року за № 48 позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у вказаному розмірі.
Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні заяви в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 400, 00 грн., виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Проте, на обґрунтування факту надання допомоги фахівцем у галузі права поза судовим засіданням, не надано будь-яких доказів, що підтверджують вчинення ним окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. Зокрема, у позові зазначено, що правова допомога, надана позивачу, полягала у складанні позовної заяви, однак на підтвердження вказаного не надано доказів (акти виконаних робіт, розрахунку), з яких вбачалося б скільки часу витрачено адвокатом при наданні такої правової допомоги. Відсутність таких доказів не дає можливість перевірити правильність розміру, який сплачено за надану правову допомогу. Суд критично оцінює надану позивачем квитанцію до прибуткового касового ордеру № 7 від 05.03.2018 р., оскільки із нього не вбачається: рік, місяць, число, місце та час початку і закінчення вчинення адвоката окремої процесуальної дії поза судовим засіданням.
Таким чином, встановивши, що у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, докази на підтвердження факту надання та тривалості надання правової допомоги, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення по справі щодо стягнення судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.270 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.Ю.Чернишова