Справа № 304/1330/17
Провадження № 2/304/22/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2018 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
з участю секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, -
ПАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 8 591,31 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 вересня 2015 року о 00:20 год. на автодорозі Ужгород Самбір Львів в с. Невицьке Ужгородського району по вул. Центральній сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», р/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «ВАЗ 2121», р/н 49 420 РЕ, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок якої автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами була застрахована позивачем за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2536404 від 24 грудня 2014 року. У звязку з цим, позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8 591,31 грн. Перечинським районним судом відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки у даному випадку особою відповідальною за завдані потерпілому збитки є відповідач, так як спричинив страховий випадок, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, такий у добровільному порядку вказані витрати позивачу не компенсував, тому просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 8 591,31 грн. та 1 600 грн. сплаченого позивачем судового збору.
Представник позивача у судове засідання не зявилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2014 року між ПрАТ СК «Провідна» та ОСОБА_1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2536404 щодо автомобіля НОМЕР_2 (а. с. 5).
Також встановлено, що 25 вересня 2015 року на автодорозі Ужгород Самбір Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 (а. с. 6-7).
Вина відповідача у скоєнні вищевказаної ДТП підтверджується постановою судді Перечинського районного суду від 19 листопада 2015 року у справі про адміністративне правопорушення № 304/1467/15-п, згідно якої 25 вересня 2015 року близько 00.20 год. ОСОБА_1 в порушення вимог п. п. 2.9. «а», 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України, на автодорозі Ужгород Самбір Львів, керуючи автомобілем НОМЕР_4, в стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів (а. с. 6-7).
Те, що відповідач ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння стверджується також довідкою №73086430 про дорожньо-транспортну пригоду від 19 жовтня 2015 року (а. с. 12).
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як розяснено в п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.
Крім цього, згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (а. с. 6, 7, 12).
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом у даному випадку є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Згідно п. «а» ст. 38.1.1. Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ПАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося до відповідача з письмовою претензією про відшкодування шкоди на суму 8 591,31 грн. та вимогою компенсувати таку в порядку регресу у місячний термін, однак вказана претензія залишена відповідачем ОСОБА_1 без задоволення (а. с. 20-21).
Таким чином, враховуючи те, що після проведення виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1, останній у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.
Також з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 11, 993, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 7, 10, 12, 18, 81, 263, 264, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: ОСОБА_4