Ухвала

23 березня 2018 року

м. Київ

справа № 175/3519/13-ц

провадження № 61-865 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України та приватне акціонерне товариство «СК «СТАТУС», про відшкодування шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

До суду касаційної інстанції 2 лютого 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року з пропуском двадцятиденного строку, установленого частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки судом апеляційної інстанції було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, копію повного тексту ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року отримано лише 11 грудня 2017 року. Крім того, з 14 грудня 2017 року до 31 січня 2018 року знаходився на лікуванні, що підтверджується відповідними доказами.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пунктів 1, 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі заявником невірно зазначено найменування суду, до якого подається скарга; не зазначено ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) позивача, його місце проживання чи перебування, а саме: ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Втім, заявником у порушення зазначених правил 2 лютого 2018 року адресовано цю касаційну скаргу до Верховного Суду України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати касаційну скаргу (у новій редакції), копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене касаційну скаргу необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 23 квітня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь