Номер провадження 2/229/188/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 березня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Цукаревій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківки цивільну справу за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_1 о 21 год. 40 хв. 26.11.2015 р. в м.Києві, керуючи транспортним засобом Шевролет державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст.124 КУпАП.

На дату скоєння цієї пригоди, відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Дарницького районного суду м.Києва від 22.01.2016р. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Фольксваген державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Фолькваген, становить 50944,49 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Потерпілий звернувся до Моторного страхового бюро з відповідною заявою для отримання відшкодування.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. "а", п.41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 43 453,74 грн.

МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

21.03.2016 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, який залишено без задоволення.

Просять стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 43453,74 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву, в якій просять розглядати справу у відсутність представника позивача. Не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.71).

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про чаc та місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою та телефонограмою (а.с.69, 78).

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 26 листопада 2015 року о 21 год. 40 хв в м.Києві на перехресті вулиць ОСОБА_3 - Урлівська, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не надав перевагу в русі автомобілю "Фольксваген Гольф" н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_1, згідно постанови Дарницького районного суду м.Києва від 22 січня 2016 року № 753/24110/15-п, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Постанова набрала чинності 02.02.2016р. (а.с.21). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На момент ДТП відповідач не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Фольксваген Гольф", державний номерний знак НОМЕР_2 застрахована за полісом № АІ /8263468 (а.с. 5).

Судом встановлено, що позивач 21 березня 2016 року перерахував на розрахунковий рахунок власника автомобіля "Фольксваген Гольф", державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну в результаті вищезазначеної ДТП, грошові кошти в сумі 43453,74 грн. (а.с. 25).

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про компенсацію зазначених виплат, однак до теперішнього часу відповідач не компенсував позивачу ці виплати (а.с. 24), у зв'язку з чим, підлягають стягненню з нього в примусовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 41.1, 41.4 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Разом з тим статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 38 вищезазначеного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно із ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі вищевикладеного, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 2, 10-12, 13, 80, 141, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (п/р 871 в Укрексімбанку м.Києва, МФО 322313, код 21647131) кошти в розмірі понесених витрат у сумі 43453 (сорок три тисячі чотириста п'ятдесят три) грн. 74 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Є. В. Петров

Повний текст рішення складено 23 березня 2018 року.