Єдиний унікальний номер 242/4921/16-ц Номер провадження 22-ц/775/395/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

суддів Кішкіної І.В. (доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 242/4921/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування кредитного рахунку фізичної особи з використанням банківської платіжної картки за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року (суддя Владимирська І.М.),

в с т а н о в и в :

В жовтні 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_4, який діє на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 220 від 10 грудня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк «Контракт» та делегування повноважень ліквідатора банку», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості, посилаючись на те, що 09 січня 2015 року між сторонами було укладено договір № ФО(UAH)/3521 про відкриття та обслуговування кредитного рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки/карток, згідно умов якого банком відповідачці було відкрито картковий рахунок 4001 в гривні, емітована та надана в користування відповідачці платіжна картка типу MasterCardWorldwide. Відповідачкою було зараховано на картковий рахунок № 4001, відкритий у банку, загальну суму в розмірі 77202,67 грн. В період з 17 січня 2015 року по 27 січня 2015 року відповідачкою здійснювались платіжні операції з використанням банківської платіжної картки банку за кордоном, а саме з придбання готівкової іноземної валюти доларів США та євро. Станом на 11 жовтня 2016 року загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач, становить 23663,49 грн., з яких: 8371,64 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 10295,94 грн. заборгованість за простроченими процентами; 4311,10 грн. інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту та прострочених процентів; 684,81 грн. 3% річних від суми заборгованості за простроченим кредитом та прострочених відсотків. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором № ФО(UAH)/3521 від 09 січня 2015 року про відкриття та обслуговування кредитного рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки/карток, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ Банк «Контракт», суд першої інстанції виходив з того, що вказана позивачем сума боргу, нібито наявна у відповідача внаслідок перевитрат по рахунку, в дійсності відсутня. Така заборгованість утворилась внаслідок того, що позивач при здійсненні розрахунку використав неіснуючий курс євро до гривні станом на 21 липня 2015 року та 27 січня 2015 року. Замість курсу 18,63 грн. за один євро, позивач використовує курс 23,95 грн. за один євро. Таким чином, в період з 17 січня 2015 року по 27 січня 2015 року включно на рахунку відповідачки знаходились не кредитні, а належні відповідачці грошові кошти. Кредитні кошти банку відповідачем не використовувались та не замовлялись, всі витрати по картковому рахунку були здійснені в межах належних відповідачці особистих грошових коштів. Отже, застосування банком такого курсу валюти для списання коштів з рахунку і як наслідок нарахування відповідачці боргу є помилковим.

З вказаним рішенням не погодилося ПАТ Банк «Контракт» та оскаржило його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не було прийнято до уваги особливості проведення розрахунків по операціям з купівлі-продажу готівкової валюти та розрахунків за операції з використанням електронних платіжних засобів.

Представник позивача ПАТ Банк «Контракт» ОСОБА_5, яка діє на підставі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю та ордеру, в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_6, який діє на підставі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю та довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На підставі п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 09 січня 2015 року між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_3 укладено договір № ФО(UAH)/3521 про відкриття та обслуговування рахунку фізичної особи з використанням банківської платіжної картки, згідно якого відповідач при користуванні платіжною карткою може здійснювати такі види операцій, як внесення або зняття готівки, здійснення безготівкових розрахунків в межах витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки/розрахункам за допомогою банківської платіжної картки.

Відповідно до п. 1.2 договору держатель має право здійснювати такі види платіжних операцій, як внесення або зняття готівки з рахунку, здійснення безготівкових розрахунків в межах витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки/розрахункам за допомогою банківської платіжної картки.

Пунктом п.2.1. договору передбачено, що поповнення рахунку проводиться у валюті, в якій відкрито рахунок, у готівковій або безготівковій формі, але не менше суми витратного ліміту та відповідної суми за обслуговування рахунку, які передбачені Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» для фізичних осіб.

Відповідно до п. 2.3 договору нарахування процентів за використання кредитного ліміту/овердрафту за рахунком здійснюється відповідно до вимог Правил, цього договору та/або договору, укладеного при надання кредитного ліміту/ овердрафту.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що сторони домовились, що перелік операцій, які вчиняються банком за рахунком, права та обовязки сторін, їх відповідальність, порядок нарахування та сплати процентів, визначаються Правилами, договором та Тарифами, Правилами відповідної платіжної системи та нормами чинного законодавства України.

Відповідачкою внесено на свій рахунок (№4001) кошти в загальній сумі 77202,67 грн.

В заяві-анкеті про відкриття рахунку ОСОБА_3 відсутні дані про встановлення кредитного ліміту.

Відповідачка в період з 17 по 27 січня 2015 року, що вбачається з виписки з рахунку, здійснювала операції по зняттю готівкових коштів зі свого рахунку за межами України та в іноземній валюті виключно в межах грошових коштів, які були попередньо внесені нею на рахунок, а несанкціонований овердрафт утворився лише 27 січня 2015 року, внаслідок перерахунку, здійсненного позивачем із застосуванням того курсу обміну гривні до долару США, який нібито був встановлений позивачем станом на 27 січня 2015 року, тобто на день списання грошових коштів з рахунку відповідачки.

Відповідно до Правил міжнародної платіжної системи під час проведення операції розрахунку або зняття готівки за кордоном списання коштів з карткового рахунку проходить в два етапи. Перший - це блокування в момент проведення операції на рахунку клієнта необхідної суми, яка розрахована по курсу валюти на день здійснення операції. Другий - протягом 2-10 днів після проведення операції - списання коштів з карткового рахунку, яке здійснюється за правилами МПС за курсом банку для операцій за платіжними картками, діючому на день списання. Якщо на першому етапі (в момент проведення операції) курс був меншим, ніж на день списання, на рахунку може виникнути відємний залишок.

З виписки вбачається, що валютою транзакції був долар США, а валютою рахунку - гривня. Зняття готівкових коштів (їх проведення по рахункам) здійснювалось у доларах США, а їх фактичне списання банком з рахунку - здійснювалось в гривнях.

Згідно виписки з 17 по 27 січня 2015 року відбувалися операції по обміну гривні, яка перебувала на рахунку відповідачки, на долар США та євро з використанням банківської платіжної картки, загальна сума цих операцій за розрахунком банку склала 85874,17 грн., списання грошових коштів в гривні з рахунку відповідачки проводилось позивачем 21 та 27 січня 2015 року.

Таким чином, списання проводилось за комерційним курсом купівлі-продажу іноземної валюти з операцій по платіжним карткам, встановленими позивачем на день списання, тобто станом на 21 січня 2015 року відповідно до розпорядження №12 від 21 січня 2015 року, курс було встановлено в розмірі 16 грн. 53 коп. за 1 долар США та в розмірі 19 грн. 16 коп. за 1 євро. Станом на 27 січня 2015 року відповідно до розпорядження № 8 від 27 січня 2015 року комерційний курс купівлі-продажу іноземної валюти з операцій по платіжним карткам було встановлено в розмірі 21 грн. 00 коп. за 1 долар США та 23 грн. 70 коп. за 1 євро.

З виписки вбачається, що за період з 16 січня 2015 року по 22 січня 2015 року після активації картки відповідачка внесла на рахунок особисті грошові кошти (депозит). 16 січня 2015 року відповідачкою було внесено 45000 грн. 22січня 2015 року відповідачка внесла на рахунок кошти в сумі 32139,44 грн. Крім того, банком на рахунок відповідачки в якості процентів за депозит було зараховано 63,29 грн., тобто, станом на 22 січня 2016 року на рахунку відповідачки знаходились не кредитні, а належні їй грошові кошти в сумі 77202,67 грн.

З наданої позивачем виписки встановлено, що при списанні грошових коштів позивач нібито застосовував той курс долара США до гривні, який діяв станом на 21 та 27 січня 2015 року, тобто той курс, який нібито діяв у банку на день списання банком грошових коштів з рахунку відповідачки.

З виписки вбачається, що при списанні грошових коштів, позивач застосував курс долара США та євро до гривні у такому співвідношенні долара США та євро до гривні: 21 січня 2015 року 100 дол. США = 1653 грн. 00 коп., 100 євро = 1909 грн. 71 коп., 27 січня 2016 року 100 дол. США = 2100 грн. 00 коп., 100 євро = 2395 грн. 26 коп.

Розпорядженнями №12 від 21 січня 2015 року та №18 від 27 січня 2015 року встановлено банком комерційний курс купівлі-продажу іноземної валюти з операцій по ПК. Однак доказів того, що відповідачка була ознайомлена із встановленим розпорядженнями комерційним курсом купівлі-продажу іноземної валюти позивачем не надано.

Відповідно до п. 1.38.1 вказаних Правил, якщо валюта проведення операції з використанням платіжної картки є долар США, євро або гривня і така валюта відрізняється від валюти ведення рахунку, банк списує з рахунку кошти у валюті ведення рахунку у сумі, що є еквівалентом сумі операції. Сума операції в свою чергу перераховується у валюту ведення рахунку за курсом, встановленим банком на день списання. Інформація про курси банку для проведення операцій з використанням БПК розміщується на сайті банку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що курс конвертації долара США в гривню, за яким банк станом на 27 січня 2015 року списував кошти з рахунку відповідачки, дійсно був встановлений банком на цей день, а також не доведено, що інформація про такий курс оприлюднювалась на сайті банку або дійсно на ньому розміщувалась у відповідності з вимогами п.1.38.1 Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банк «Контракт».

При цьому також позивачем не спростовано, що здійснення відповідачкою операцій по картковому рахунку за період з 17 по 27 січня 2015 року відбувалося в межах коштів, які ним було внесено на рахунок, будь-яких перевитрат (несанкціонового овердрафту) по рахунку відповідачкою не допущено, овердрафт (кредит) від банку нею не замовлявся та не використовувався, всі витрати по картковому рахунку були здійснені в межах належних відповідачці грошових коштів.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що наявність заборгованості відповідачки перед позивачем в судовому засіданні не встановлена, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ПАТ «Банк «Контракт» за його недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не посилався на належні та допустимі докази виконання банком обовязку повідомлення відповідачки про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу, а отже ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк. Окрім цього, всупереч вимогам чинного законодавства, ані умовами укладеного з відповідачкою договору, ані внутрішньобанківськими Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банк «Контракт» не передбачено порядку та методики установлення курсу купівлі-продажу, обміну або конвертації іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів. Договір та Правила передбачають лише спосіб розміщення (оприлюднення) позивачем відомостей про розмір курсу на день списання грошових коштів з рахунку клієнта, але яким чином банк установлює такий обмінний курс (його розмір, величину, складові) зазначені документи не визначають.

Матеріалами справи не доведено наявність у позивача правових підстав до застосування під час розрахунку з ОСОБА_3 визначений ним курс обміну, а також не надано належних та допустимих доказів встановлення та оприлюднення такого курсу обміну на сайті банку.

Доводи про те, що про списання коштів з рахунку відповідач повідомлялася СМС-повідомленнями, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки повідомлення про суму списаних коштів не є належним повідомленням про застосований курс.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що, здійснюючи операції по зняттю готівкових коштів зі свого рахунку в оскаржуваний період, відповідачка вчиняла такі операції виключно в межах попередньо внесених нею грошових коштів та розпоряджалася тими коштами, які належали їй особисто з урахуванням застосування обмінного курсу, який було офіційно встановлено банком.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду представником позивача апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 19 та п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, п. 9 ч. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді І.В. Кішкіна

ОСОБА_1

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 22 березня 2018 року

ОСОБА_7Кішкіна