Справа №743/287/18
Провадження №6/743/8/18
У Х В А Л А

16 березня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Ріпки справу за поданням начальника Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання нею своїх зобов'язань без вилучення паспортного документу щодо ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

16 березня 2018 року начальник РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документу до виконання нею своїх зобов'язань, в якому просив винести ухвалу про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, згідно рішення суду, посилаючись на ті обставини, що на виконанні у РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області знаходиться виконавче провадження № 53606064 по виконанню наказу господарського суду Чернігівської області від 15.11.2016 № 927/917/16 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь відділу освіти Ріпкинської РДА 4 590 грн. 63 коп. заборгованості та 235 грн. 54 коп. пені. Однак, з часу відкриття виконавчого провадження боржником заборгованість за виконавчим документом не сплачувалась, а державними виконавцями вживалися заходи з примусового виконання рішення суду, що свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, згідно рішення суду.

Начальник Ріпкинського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що виконавче провадження № 53606064 по виконанню наказу господарського суду Чернігівської області від 15.11.2016 № 927/917/16 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь відділу освіти Ріпкинської РДА 4 590 грн. 63 коп. заборгованості та 235 грн. 54 коп. пені. знаходиться на виконанні у РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області та державними виконавцями:

- робились виклики боржника до державного виконавця;

- робились запити до Регіонального сервісного центру МВС України та отримана інформація про зареєстровані за боржником ТЗ;

- робились запити до органів ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсію, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, які не дали позитивного результату;

- робились запити до органів ДФС України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб, які не дали позитивного результату;

- винесена постанова про розшук майна боржника.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які суди, в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», застосовують при розгляді справ, як джерело права.

Так, у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Згідно положень ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути забезпечено судом як захід виконання судового рішення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні від 31 травня 2007 р. у справі «Анохін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що з метою виконання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції органи державної влади зобов'язані надавати необхідну допомогу кредитору у виконанні судових рішень проти приватних осіб. Така допомога може бути надана, наприклад, через службу виконання судових рішень. Однак, Європейський суд з прав людини вважає, що заходи, прийняті для надання такої допомоги, так як вони втручаються в права, що захищаються статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції, повинні бути необхідними в демократичному суспільстві.

У рішенні від 26.11.2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з'ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у звязку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Отже державному виконавцю надано право не в будь-якому разі звертатись із поданням до суду, а тільки в разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань. Під поняттям «ухилення» від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність коштів, майна тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. На момент звернення з поданням до суду, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження

Враховуючи те, що хоча начальником Ріпкинського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1 доведено факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язання, проте з огляду на встановлені обставини в даній справі, з огляду на заборговану суму, з огляду на наявність інших виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави та банківських установ більших сум, ніж за наказом господарського суду Чернігівської області, суд приходить до висновку, що юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання нею зобов'язань, покладених наказом господарського суду Чернігівської області від 15.11.2016 № 927/917/16 є не пропорційним меті його застосування, як одній з легітимних цілей, передбачених п. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому в задоволенні подання начальника Ріпкинського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання нею своїх зобов'язань без вилучення паспортного документу щодо ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст.ст. 441, 446 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання нею своїх зобов'язань без вилучення паспортного документу щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом п'ятнадцяти днів зі дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була врученв у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Б.Сташків