Справа № 209/2375/17
Провадження № 2/209/72/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 березня 2018 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Шаповал А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Камянське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість у розмірі 92235,96 грн. за кредитним договором № б/н від 08.06.2011 року, а також судовий збір у справі в розмірі 1600,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.06.2011 року позивач отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку зобовязаний виконати зобовязання по поверненню кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_2 судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань, ОСОБА_1 станом на 31.07.2017 року, має заборгованість 92235,96 грн., яка складається з наступного: 8994,13 грн. заборгованість за кредитом, 74973,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банків яких послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 4368,38 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.10.2017 року відкрито провадження по справі.

20.11.2017 року через канцелярію суду відповідачем надані заперечення на позовну заяву, відповідно до яких він просить залишити без задоволення позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на відсутність первинних облікових бухгалтерських документів, що підтверджують заборгованість відповідача, неправомірне підвищення ОСОБА_2 процентної ставки з 18% до 30%, з огляду на те, що відповідач не був повідомлений про збільшення ОСОБА_2 розміру процентної ставки в односторонньому порядку; Умови та Правила банківських послуг, на які посилається позивач не підписані відповідачем, тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору; просив застосувати позовну давність відносно позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»; відмовити у зверненні стягнення судових витрат за подання позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк».

04.12.2017 року через канцелярію суду відповідачем подано зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, відповідно до якої ОСОБА_1 просив визнати договір № б/н від 08.06.2011 року, на який посилається відповідач за зустрічним позовом (ПАТ КБ «ПриватБанк») у первісному позові недійсним; зобовязати Відповідача за зустрічним позовом (ПАТ КБ «ПриватБанк») прийняти у Позивача за зустрічним позовом (ОСОБА_1) суму залишку заборгованості по картковому рахунку № 435207 (Карта універсальна) у розмірі 29 548 грн. 45 коп. (двадцять дев'ять тисяч пятсот сорок вісім грн.45 коп.).

05.12.2017 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення позивача по справі, а 13.12.2017 року на адресу електронної пошти надійшли заперечення позивача ідентичного змісту відповідно яких позивач пояснює, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами ОСОБА_2. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила). Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг ОСОБА_2, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_2 банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті ОСОБА_2 (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та ОСОБА_2. Таким чином, між ОСОБА_2 та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та ОСОБА_2, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті ОСОБА_2 (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № 435207 (п.п.1.1.1.90,2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав Відповідач та мобільний телефон, який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта ( п.п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта). Тарифи - розмір винагороди за послуги ОСОБА_2; є невід'ємною частиною Договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Щодо посилання Відповідача на ЗУ "Про захист прав споживачів" зазначає, що банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Вважає, що відповідач неправомірно посилається на ЗУ Про захист прав споживачів, який не поширюється на спірні правовідносини. Оскільки, підписавши Анкету-Заяву Відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту Відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Стосовно зміни розміру відсоткової ставки зазначає, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Необхідно зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Повідомлення про підвищення процентної ставки були направлені Відповідачу (витяги додаються) та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до ОСОБА_2 не надходило. Щодо наданого розрахунку заборгованості, надав суду виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 р. № 578/5. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо зменшення розміру неустойки зауважує, що укладаючи Договір Позичальник не ставив під сумнів розумність і справедливість його умов, навпаки, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватися, зокрема, зважувати відповідальність, яка настає, згідно з умовами Договору, при його невиконанні чи неналежному виконанні. При укладанні Договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст. 638 ЦК України. Таким чином, розумною вважається сума неустойки (штрафу та пені), яку сторони визначили та погодили при укладенні Договору. Стосовно строків позовної давності, зазначили, що відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 02.2017 року. (Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти). Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 04.09.2017 року до спливу строку позовної давності. У звязку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний Позивачем дотримано при зверненні до суду. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.01.2018 року у відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідних положень» ЦПК України продовжено розгляд цивільної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.01.2018 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживача. Розяснено позивачу за зустрічним позовом його право на звернення до суду в загальному порядку передбаченому ЦПК України. Зустрічну позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернуто ОСОБА_1

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» доповнень чи уточненої позовної заяви не надав, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про що надали відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що ознайомившись із позицією позивача, що викладена у його позовній заяві та вимогою, щодо стягнення з нього заборгованості у сумі 92235, 96 грн., вважає, що зазначена вимога не може бути задоволена, а факти викладенні у позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Зазначив, що вказаний позов є незаконним та необґрунтованим та підлягає залишенню без задоволення, оскільки Відповідач не має боргових зобовязань перед Позивачем відповідно начебто укладеного договору № б/н від 08 червня 2011 року. Вважає, що позивач не надав до суду жодних доказів того, що відповідач заборгував останньому грошові кошти, документи надані позивачем не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, і не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Копія анкети позичальника не може підтвердити існування боргу оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України і для укладання договору обовязковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. Додатково зазначає, що в зазначеній анкеті відсутні будь які умови, які є істотними для кредитного зобовязання: в анкеті відрізняється сума грошових коштів від тієї, яку зазначає Позивач в позові в анкеті зазначена сума 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00коп.) встановленого Відповідачем ліміту і узгодженого з банком 08 червня 2011 року, а в позові 8994,13 грн. (вісім тисяч девятсот девяносто чотири грн. 13 коп.), відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми; відсутня умова про обовязок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів Позивачем та строк повернення цих коштів Відповідачем; відсутні будь які посилання на картку, з якої Відповідач міг отримувати грошові кошти; відсутня умова про отримання цієї картки Відповідачем. Умови та Правила банківських послуг, а також Правила користування платіжною карткою, на які посилається Позивач у своєму позові, не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на Відповідача, а також вони не підписані Відповідачем, що свідчить про те, що вони на Відповідача не розповсюджуються. Наведене в позовній заяві твердження про підтвердження ним своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами ОСОБА_2» складає між ними Договір, є безпідставним. Кредитний договір укладається у письмовій формі. У випадку недодержання письмової форми такий договір є нікчемним, що визначено статтею 1055 ЦК України. Зазначає, що він не підписував «Умови та правилам надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» (у подальшому - Умови), працівники Позивача його з ними не ознайомили. Отже, вищезазначені Умови - не є складовою частиною договору. Виписка по розрахунку заборгованості за період з 06.02.2013 року по 31.07.2017 року не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ній не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому саме рахунку, ця виписка і чому дата вказана у позовній заяві, а саме 08.06.2011 року не співпадає з датою періоду вказаному у розрахунку. Також в матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що Відповідач отримував і яку картку або йому був відкритий рахунок. Також, із документів наданих позивачем і не можливо точно встановити коли ж на думку Позивача виникла заборгованість 06.02.2013 року чи 08.06.2011 року. Вказані розходження свідчать про те, що вказана інформація не є достовірною. Зазначає, що 06 лютого 2013 року відповідач не міг мати банківської картки на руках, бо відповідно даним особистого його паспорта, він його отримав лише 12 лютого 2013 року, бо на той момент термін дії його фотографії закінчився. Отже, посилання Позивача на кредитний договір, що укладався з Відповідачем 08 червня 2011 року № б/н - є неправдивою інформацією, бо саме ця картка з терміном дії від 08.06.2011 року видавалась позивачем відповідачу на термін два роки. І на момент звернення Позивача з позовом до суду термін її дії було закінчено у червні 2013 році. Позивач звернувся до суду 18.08.2017 року з позовом про захист свого порушеного права. Таким чином, строк позовної давності сплив у червні 2016 року. Оскільки кредитну картку він отримав у 2011 році 08 числа червня місяця і ця картка була знищена працівником банку у його присутності, ним у свою чергу було надано в установу Позивача відповідну заяву про припинення дії картки, вважає, що Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості к Відповідачу поза межами строку позовної давності, а саме 18 серпня 2017 року. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Звертає увагу суду на те, що позивач надав до суду «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які ним не підписані. Так як підписання договору відбулося ще в 2011 році, то він заперечує, що саме з цими Умовами і саме в цій редакції Позивач його ознайомив при виникненні відносин між ними. За таких обставин, він вважає, що ці Умови носять односторонній характер, а тому не можуть бути доказами в розумінні статей 76-81 ЦПК України, оскільки не містять будь- якого легального та належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між Відповідачем та Позивачем. За умовами відносин, оформлених вищевказаною заявкою про надання кредиту строк договору закінчувався 30.06.2013 року включно. Отже він вважає, що саме з цієї дати розпочав перебіг строк позовної давності щодо вимог Позивача. Просить суд: залишити без задоволення позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення заборгованості.; застосувати позовну давність відносно позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.06.2011 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначена сума максимально встановленого кредиту у розмірі 2000,00 грн. Таким чином, уклавши договір №б/н від 08.06.2011 р., отримавши кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7).

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

ОСОБА_2 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами ОСОБА_2, які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_2 та інших невід'ємних частин Договору, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_2 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, зокрема відповідно до п.2.1.1.12.4 погашати овердрафт на протязі 30 днів з моменту виникнення овердрафту, а також погашати проценти за попередній місяць до 25 числа.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу ОСОБА_2 виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди ОСОБА_2.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити ОСОБА_2 штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов за незгодою зі зміною Правил та/або ОСОБА_2 позичальник зобов'язується надати ОСОБА_2 письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед ОСОБА_2 заборгованість.

На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право на зміну ОСОБА_2, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої ОСОБА_2 долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Так, зокрема з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти від 29.11.2017 р. вбачається, що відповідач отримав карту № 435207, строк дії якої визначено до кінця лютого 2017 року. Факт отримання відповідачем вказаної карти та її використання підтверджується випискою по рахунку за період з 08.06.2011р. по 14.09.2017р. (а.с.89, 46-47).

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у зазначеному розмірі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, але належним чином він не виконував зобов'язання щодо погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими платежами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 08.06.2011 року, та виписці по особовому рахунку (а.с.46-47), ОСОБА_1 станом на 31.07.2017 року, має заборгованість 92235,96 грн., яка складається з наступного: 8994,13 грн. заборгованість за кредитом, 74973,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банків яких послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 4368,38 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Сплата щомісячних платежів повинна була здійснюватися до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, а останній платіж було здійснено ОСОБА_1 26 серпня 2014 року, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 46-47).

В своїй заяві від 08.06.2011 року, відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку. Також, зазначено, що своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що наданий до позовної заяви банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг підписаний лише головою ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3, тоді як підпис позичальника на вказаних умовах відсутній, як і зазначення дати їх підписання (а.с.9-32).

Отже, посилання позивача на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, про що зазначено а Заяві позичальника, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка висловлена в мотивувальній частині Постанови від 11.03.2015 у справі №6-16цс 15, а саме: «…не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, … або в подальшому такі Умови … не змінювались».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, суд має встановити наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В контексті викладених відносин, судом встановлено, що спірні правовідносини по справі врегульовані Цивільним кодексом України.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку є укладенням кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем.

Надана позивачем виписка по рахунку є належним доказом отримання та використання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором від 08.06.2011 року.

Відповідачем не спростовано доводів позивача про отримання кредитної картки, користування нею та наданих виписок по рахунку за кредитною карткою, тому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що недоведеним є отримання ним кредитних коштів в сумі 8994,13 грн.

Крім того, по справі встановлено, що на момент укладення кредитного договору сторонами було погоджено розмір процентної ставки на рівні 30% річних із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що банком двічі підвищувалася процентна ставка з 01 вересня 2014 року до 34,8% річних, та з 01 квітня 2015 року до 43,2% річних (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не пізніше, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно із правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_1 під розписку про зміну розміру процентної ставки, а повідомлення про тарифи на сайті банку не є підтвердженням виконання обовязку повідомлення клієнта про таку зміну, тому суд вважає не доведеним факт узгодження підняття процентної ставки.

Таким чином, суд бере до уваги наданий Розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 30 % на рік.

Розраховано заборгованість за процентами за наступною формулою:

(А1*0,3*А2)/360 днів=Х, де А1 це тіло кредиту, А2 кількість днів прострочення.

Згідно наданого банком Розрахунку, наявні 1637 днів прострочення.

Отже, (8994,13 грн*0,3*1637 днів)/360днів=12269,49 грн.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягають проценти у розмірі 12269,49 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також штрафами відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банків яких послуг, суд виходить з наступного.

Так, у відповідності до ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, забезпечення виконання може мати місце тільки тоді, коли це встановлено законом або договором. Отже, забезпечення виникає тільки за домовленістю сторін або у випадках, прямо передбачених законом, без урахування волі боржника та кредитора.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).

Згідно довідки про умови кредитування з використанням "Кредитка "Універсальна" 55 днів пільгового періоду", встановлена комісія за кредитне обслуговування та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с.8).

Відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані банком за одні і ті ж порушення, а тому суд вбачає у вимогах про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені подвійну цивільно-правову відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3400,00 грн. підлягають до задоволення, в задоволенні іншої частини вимог про стягнення штрафів слід відмовити.

Вирішуючи заявлену відповідачем ОСОБА_1. заяву про застосування до вимог позивача позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 134цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13.

Згідно наданих суду матеріалів справи, останнє погашення кредиту у сумі 500,00 грн. та процентів у сумі 190,16 грн. було здійснено відповідачем 26.08.2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 08.06.2011 року, та випискою по особовому рахунку (а.с.5-6, 46-47).

Отже, у даному разі початок перебігу позовної давності щодо місячних платежів має обчислюватися зі спливом строку виконання чергового платежу, а саме з 26 вересня 2014 року, щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця, вказаного на картці, яким є останній день лютого 2017 року.

Разом з тим, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом 07 вересня 2017 року, тобто у межах строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі та виконання чергового платежу.

З огляду на це, суд відхиляє доводи відповідача про пропуск строку позовної давності за отриманим кредитом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом станом на 31 липня 2017 року в загальній сумі 24663,62 гривень, яка складається з 8994,13 гривень заборгованості за кредитом, 12269,49 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3400,00 гривень заборгованості за пенею та комісією.

Відповідно до вимог ст. ст.133, 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню витрати на судовий збір за подачу позову пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 427 грн. 84 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; , МФО 305299, р/р 3111), заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.06.2011 року станом на 31.07.2017 року, яка складається з наступного: 8994,13 грн. заборгованість за кредитом, 12269,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а всього 24663 (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят три) гривні 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; , МФО 305299, р/р 3111) судовий збір у розмірі 427 (чотириста двадцять сім) гривень 84 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 26.03.2018 року.

Суддя Т.О. Решетник