Справа № 182/4235/16-ц
Провадження № 2/0182/271/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.03.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді- Рунчевої О.В.

секретаря - Дуброва А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 03 серпня 2016 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди (а.с.1-3), який згодом неодноразово уточнював (а.с. 24-26, а.с.34-36, а.с.60-62), остаточно просив суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду, причинену протиправними діями Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у розмірі 20 000 грн.

Свої вимоги мотивує наступним.

Він зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Біля його домоволодіння знаходиться земельна ділянка багатолітніх насаджень, площею 2,0 га., яку б він хотів приватизувати.

Звернувшись у встановленому законом порядку до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, він отримав відмову в наданні дозволу на розробку проекту землевпорядкування відносно даної ділянки.

Вищевказана відмова Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області була визнана протиправною згідно Постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-а - 3058/11 від 19 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року.

Зазначає, що на протязі довгих років він терпів приниження і образи з боку чиновників Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Вважає, що є всі підстави для відшкодування йому моральної шкоди.

В обґрунтування вимог посилався на ст. ст. 41, 56 Конституції України, ст. 23 ч. 1 ст. 1167, ст. 1173 Цивільного кодексу України, ст. 47 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Також посилався на те, що протиправні та незаконні рішення Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, а також їх протиправні дії щодо нього нанесли шкоду не тільки його особистим справам, але і призвели до значних фінансових витрат. Своїми діями чиновники Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області нанесли шкоду йому здоровю. Він почав відчувати біль у серці, звертався до кардіолога.

Крім того, на протязі 2 років і 8 місяців, з 14 лютого 2011 року по 10 жовтня 2013 року, - він вимушений був відриватися від звичайних занять, втрачати свій дохід, терпіти приниження та інше. В результаті цього, погіршився стан його здоровя, тому йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації його нормального життя та відновлення нормальних соціальних звязків.

Моральну шкоду він оцінює в 20 000 грн. Також просить суд вирішити питання судових витрат по справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позовної заяви та обставини, викладені у позові підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_2 І, ОСОБА_3 у судовому засіданні, кожен окремо позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали у повному обсязі, проти їх задоволення заперечували через безпідставність та необґрунтованість. Так, моральна шкода позивачем не доведена, як і не доведений причинно наслідковий зв'язок між діями Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та негативними наслідками, які настали для позивача, в тому числі й погіршення його здоров'я. На їх думку, взагалі ніяких негативних наслідків не настало.

Представник Державної казначейської служби України - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала у повному обсязі, оскільки вважає моральну шкоду недоведеною.

Вислухавши позивача, представників Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, представника Державної казначейської служби України, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи № 182/5090/15-ц, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4 на звороті). Біля його домоволодіння знаходиться земельна ділянка багатолітніх насаджень, площею 2,0 га., яку він хотів приватизувати.

Звернувшись у встановленому законом порядку до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, позивач отримав відмову в наданні дозволу на розробку проекту землевпорядкування відносно даної ділянки.

Отримавши відмову, 14 лютого 2011 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Нікопольської районної державної адміністрації, Нікопольської районної ради, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю „Дмитрівське», Дмитрівська селищна рада Нікопольського району про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобовязання здійснити певні дії.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в справі № 2-а- 3058/11 по вищевказаній справі від 19 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_1 було задоволено частково:

- визнано відмову Нікопольської районної державної адміністрації від 31 січня 2011 року № 342 в наданні дозволу позивачу на розробку проекта землевпорядкування відносно відведення земельної ділянки, загальною площею 2,0 га., багатолітніх насаджень з земель державної власності для ведения особистого селянського господарства та бездіяльності у видачі йому даної відмови противоправною, поновивши його в праві на безкоштовну приватизацію земельної ділянки.

Заподіяна позивачу моральна шкода, на його переконання, полягає в наступному. Протиправне рішення і бездіяльність відповідача потягло за собою порушення конституційного права позивача на приватизацію землі, що було відображено в резолютивній частині постанови суду від 19 вересня 2012 року.

На протязі довгих років позивач терпів приниження і образи з боку чиновників Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

За твердженням позивача, саме протиправні та незаконні рішення Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, а також їх протиправні дії щодо нього нанесли шкоду не тільки його особистим справам, але і призвели до значних фінансових витрат. Своїми діями чиновники Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області нанесли шкоду здоровю позивача. Позивач почав відчувати біль у серці, звертався до кардіолога (а.с. 38-39).

Крім того, на протязі 2 років і 8 місяців з 14 лютого 2011 року по 10 жовтня 2013 року позивач вимушений був відриватися від звичайних занять, втрачати свій дохід, терпіти приниження та інше. В результаті чого погіршився стан здоровя позивача, тому йому необхідно докладати додаткові зусилля для організації його нормального життя та відновлення нормальних соціальних звязків. Моральну шкоду позивач оцінив у 20 000 грн.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 47 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що фінансове забезпечення місцевих державних адміністрацій здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди напідставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави .

Суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими і погоджується з думкою позивача про відчуття приниження, дискомфорту, стресу, яких він зазнав під час намагання ним отримати встановлений Законом розмір земельної ділянки. А також витрачання ним власного часу для відновлення справедливості.

Однак, суд не вважає висновок лікаря кардіолога таким, що підтверджує факт втрати здоров'я позивачем саме через описані вище події, оскільки з того періоду пройшов дуже великий проміжок часу, за який позивач жодного разу на своє здоров'я лікарю не скаржився і суду відповідних документів не надав.

Зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань, які виразились в порушенні звичного життєвого укладу, в неможливості нормального відпочинку, подавленого стану позивача, вимушеність його витрачати власний час на відновлення справедливості та порушення його права на власність, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16,1167,1173, 1174 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 26 березня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_6