Справа № 310/9223/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко А.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

29.12.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 33 по вулиці Молодіжній у с. Шевченкове, Бердянського району, Запорізької області.

В позові посилається на те, що є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами № 33, що знаходиться в селі Шевченкове Бердянського району Запорізької області по вулиці Молодіжній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 2010 року. Вказує, що після прийняття спадщини зробив у будинку ремонт з метою його подальшого продажу, оскільки винаймає житло та працює в м. Бердянську. Після розміщення обяви про продаж будинку у 2014 року до нього звернувся ОСОБА_3, із яким позивач домовився, що надасть згоду на реєстрацію ОСОБА_3 в будинку, а останній буде там жити і частинами сплачувати вартість будинку. Але після реєстрації його в будинку ОСОБА_3 не переїхав в будинок жити та грошей не сплатив. В телефонній розмові повідомив, що у нього виникли фінансові труднощі та просив зачекати із продажем будинку кілька місяців.

Зазначає, що в травні 2015 року йому зателефонував ОСОБА_8 з приводу придбання будинку, якого позивач також зареєстрував, оскільки відповідач вже знявся з реєстраційного обліку за останнім місцем реєстрації, та просив зареєструвати його в будинку до продажу. Через кілька днів ОСОБА_8 зателефонував та повідомив, що знайшов роботу в м. Києві, а тому не має наміру купувати будинок. Вимогу позивача про зняття з реєстрації проігнорував.

Вказує, що в 2016 році в будинку почала проживати сімя ОСОБА_7, яких також зареєстровано та які через місяць також виїхали, а з реєстрації не знялись.

Зазначає, що має намір продати свій будинок, але в ньому залишаються зареєстрованими особи, які там не проживають, у звязку з чим і звертається до суду.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та викладені в позові обставини, просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується конвертами, направленими судом за місцем їх реєстрації та повернутими до суду (а.с. 45-49, 54-58). Викликалися також шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади (а.с. 38, 59). Заяв до суду не надали.

Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів в заочному порядку.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2010 року, зареєстрованого у реєстрі за № 37, ОСОБА_2 належить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами № 33, що знаходиться в с. Шевченкове Бердянського району Запорізької області по вул. Молодіжна (а.с. 4). Вказане також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Бердянське районне бюро технічної інвентаризації» № 25487850 від 04.03.2010 року (а.с. 5).

Згідно копій карток реєстрації особи в будинку № 33 по вул. Молодіжній в с. Шевченкове Бердянського р-ну Запорізької області зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6-10). Зазначене також підтверджується копією довідки № 747 від 13.12.2017 року, виданої виконкомом Долинської сільської ради, згідно якої відповідачі за реєстровані у вищевказаному будинку (а.с. 11).

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 та приглядає на протязі 8 років за будинком позивача за його проханням, так як сам власник проживає в м. Бердянську. В 2016 році на пару днів він давав ключі від будинку іншій людині. Будинок не опалюється, там немає ніяких речей.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що проживає приблизно за 2 км. від будинку позивача і вже приблизно 7-8 років із ОСОБА_2 спілкується. Вказав, що багато років в будинку ніхто не проживає і будинок порожній.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що відповідачі не були та не є членами сім'ї позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідачі не вирішували питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, тому зазначені перешкоди необхідно усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 33 по вулиці Молодіжній у с. Шевченкове, Бердянського району, Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.03.2018 р.

Суддя ОСОБА_13