Провадження №22-ц/772/480/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач :Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 рокуСправа № 126/2999/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Сопруна В.В.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Новосулківське»

про визнання недійсними змін ( доповнень ) до договору оренди землі,

повернення земельної ділянки,

за апеляційною скаргою директора Фермерського господарства «Новосулківсь-ке» ОСОБА_5 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року, ухвалене у м. Бершадь Вінницької області за головування судді Гуцола В.І.,

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася у Бершадський районний суд Вінницької області з позовом до Фермерського господарства ( далі - ФГ ) «Но-восулківське» про визнання недійсними змін ( доповнень ) до договору оренди землі, повернення земельної ділянки. Позов мотивований тим, що позивачка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 грудня 2005 року серії НОМЕР_2, виданого Бершадською районною державною ад-міністрацією на підставі розпорядження від 12 вересня 2005 року, є власницею земельної ділянки площею 1,7283 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського вироб-ництва, розташованої на території Війтівської сільської ради Бершадського ра-йону Вінницької області. 26 грудня 2005 року позивачка та ФГ «Новосулківсь-ке» уклали договір оренди вказаної земельної ділянки строком на десять років, на підставі якого у Державному реєстрі земель Бершадським районним відді-лом Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК» вчинений відповідний запис. У зв'язку із закінченням терміну дії договору і небажанням продовжувати дого-вірні стосунки, ОСОБА_3 на початку липня 2015 року звернулася до відпові-дача з письмовим повідомленням про звільнення і повернення їй належної на праві власності земельної ділянки для особистого використання за цільовим призначенням. Однак відповідач на таке звернення повідомив про наявність змін ( доповнень ) від 29 вересня 2010 року до договору оренди землі стосовно продовження терміну дії правочину на 15 років, тобто до 26 грудня 2030 року. Проте ОСОБА_3 не підписувала жодних змін ( доповнень ) до договору, ін-ших осіб на такі дії не уповноважувала, згоду на продовження терміну дії пра-вочину не давала, тому звернулася в суд з даним позовом.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_3 за її клопотанням поновлений строк позовної давності, позов задоволений повністю. Визнані недійсними зміни ( доповнення ) до дого-вору оренди земельної ділянки від 29 вересня 2010 року, зареєстровані у Бер-шадському відділі Держкомзему 21 жовтня 2010 року. Фермерське господар-ство «Новосулківське» зобов'язане повернути ОСОБА_3 належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1,7283 га з цільовим призначенням для ве-дення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на терито-рії Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, директор ФГ «Новосулківське» ОСОБА_5, вважаючи його незаконним, оскаржує це рішення в апеляційному порядку, просить його скасувати, ухвалити нове рішен-ня про відмову у задоволенні позову.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здій-снюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу у відсут-ності представника ФГ «Новосулківське», оскільке останнє своєчасно, ще 05 березня 2018 року належним чином повідомлене про день, місце та час розгля-ду справи, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Клопо-тань про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних для цього при-чин апеляційному суду не надходило. Статтею 372 ЦПК України передбачена можливість відкладення розгляду справи в разі неявки у судове засідання учас-ника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судо-вого рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, воно є законним, обгрунтованим, справедливим.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ді-лянку від 26 грудня 2005 року серії НОМЕР_2, виданого Бершадською ра-йонною державною адміністрацією згідно розпорядження від 12 вересня 2005 року, є власницею земельної ділянки площею 1,7283 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а. с. 11, 12 ).

26 грудня 2005 року між позивачкою та ФГ «Новосулківське» укладений до-говір за № 00733 оренди вказаної вище земельної ділянки строком на 10 років, зареєстрований у Державному реєстрі земель у Бершадському районному від-ділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 03 лютого 2006 року за № 33. Існують Зміни ( доповнення ) від 29 вересня 2010 року до цього договору оренди землі, згідно яких термін дії правочину продовжено на 15 ро-ків, тобто до 26 грудня 2030 року.

Судом першої інстанції встановлено, що підпис у графі «Орендодавець» у Змінах ( доповненнях ) від 29 вересня 2010 року до договору оренди землі, укладеному між ОСОБА_3 та ФГ «Новосулківське» 26 грудня 2005 року за № 00733, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою. Цей факт підтверджується експертними висновками від 18 березня 2016 року № 83-П, виконаним спеціа-лістом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, судовим експертом ОСОБА_6, та від 22 травня 2017 року № 1497/1498/17-21, виконаним судовим експертом Вінницького відділення Київського науково-до-слідного інституту судових експертиз ОСОБА_7 ( а. с. 18-22, 99-117 ).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, посилаючись на норми статей 4, 10, 203 ЦК України, підкреслив, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим законам України, прийнятим відповід-но до Конституції України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, ор-ганів влади Автономної Республіки Крим, а також моральним засадам суспіль-ства.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини з приводу найму ( оренди ) земельної ділянки регулюються законом. Частиною третьою статті 215 цього Кодексу визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа запере-чує його дійсність на підставах, встановлених законом, правочин може бути ви-знаний недійсним судом. Згідно статті 387 ЦК України власник має право ви-требувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підста-ви заволоділа ним.

Суд першої інстанції дійшов переконання, що оскаржувані ОСОБА_3 Змі-ни ( доповнення ) до договору оренди земельної ділянки є недійсними, земельна ділянка підлягає поверненню позивачці у зв'язку із закінченням терміну дії укладеного договору.

Клопотання представника ФГ «Новосулківське» ОСОБА_8 про застосу-вання до вимог ОСОБА_3 строку позовної давності судом першої інстанції відхилене з урахуванням того, що до закінчення строку дії договору оренди зе-мельної ділянки позивачка направляла відповідачу лист-повідомлення від 22 грудня 2015 року з вимогою звільнити і повернути їй земельну ділянку. На це звернення ФГ «Новосулківське» письмово повідомило ОСОБА_3 про наяв-ність Змін ( доповнень ) від 29 вересня 2010 року до договору, якими термін дії правовідносин між сторонами правочину продовжений до 2030 року. Суд зазна-чив, що отримуючи щорічну орендну плату, позивачка не знала про зміни ( до-повнення ) до договору, тому пропуск строку позовної давності має місце з по-важної причини і підлягає поновленню, а порушене законне право позивачки підлягає захистові у судовому порядку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного су-ду повністю погоджується, оскільки вони є вірними, зроблені з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд правильно застосував до спірних право-відносин норми матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог про-цесуального законодавства.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інте-ресів.

Обгрунтовуючи свої вимоги, скаржник посилається на перенесення пози-вачкою у грудні 2013 року хвороби, яка могла вплинути на її почерк, тому суд безпідставно відмовив у проведенні повторної додаткової експертизи у справі. Крім цього, скаржник наполягає на відмові у задоволенні позову ОСОБА_3 на підставі пропуску строку позовної давності.

Вказані доводи апеляційної скарги ( інших у скарзі не зазначено ) на увагу не заслуговують, звертають увагу своєю взаємовиключеністю, адже відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності можливо лише у разі доведеності, обгрунтованості позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника позивача про призна-чення додаткової почеркознавчої експертизи ( а. с.172 ), суд з посиланням на норму частини першої статті 150 ЦПК України вказав, що експертний висновок грунтується на вільних зразках підпису ОСОБА_3 та її підпису у оспорювано-му документі. Жодних підстав для призначення додаткової експертизи у справі немає, тому суд відмовив у такому клопотанні представника відповідача.

На заперечення доводів апеляційної скарги у відзиві на останню від 28 лю-того 2018 року позивачка наголошує на тому, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсним обставинам, доказам, дослідженим судом у порядку, ви-значеному цивільним процесуальним законодавством України. У відзиві під-креслюється безпідставність клопотання представника відповідача про прове-дення повторної експертизи, яке заявлене з метою затягування судового про-цесу. Щодо застосування строків позовної давності, по позивачка вказує на пра-вову позицію Верховного Суду України у справі № 6-48цс15, де зазначається, що відповідно до змісту частини першої статті 261 ЦК України перебіг позов-ної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку у питанні застосування чи не застосування у даній справі строку позовної дав-ності до вимог позивачки на заявлене представником відповідача клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують законного рішення суду першої інстанції, не дають підстав ви-знати його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляцій-ний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Фермерського господарства «Новосулківсь-ке» ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, яким буде 20 березня 2018 року.

Суддя-доповідач: Підпис Т.О. Денишенко

Судді: Підпис О.Ю. Береговий

Підпис В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко