РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017 позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визначити її причину пропуску шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, після смерті брата ОСОБА_2, померлого 01.11.2016 року поважною; визначити їй додатковий строк, три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 01.11.2016 року ОСОБА_2 та визнати, що частка померлого 01.11.2016 року ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Блюхера, буд. 15, в с. Хутір Шевченково Жмеринського району Вінницької області становить 1/2 частину.

Позов аргументувала тим, що 01.11.2016 року в м. Жмеринка помер її брат ОСОБА_2, який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частки в праві власності на житловий будинок, що розташований по вул. Блюхера, 15, с. Шевченково Жмеринського району Вінницької області. Пояснила, що за життя спадкодавця вона з братом не укладала договору про поділ спільного майна між співвласниками та не виділили свої частки в праві спільної сумісної власності. Зазначила, що вона є спадкоємцем ІІ черги, інших спадкоємців окрім неї немає, так як її брат не був одружений, дітей у нього не має, батьки померли раніше. Проте протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, вона не прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки доглядала за своєю свекрухою ОСОБА_3, яка давно вже хворіє, її самопочуття дуже стрімко погіршується, останніх два роки за станом здоровя потребує стороннього догляду, таким чином вона вважає, що у неї були поважні причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, дані причини, повязані з обєктивними, нездоланними, істотними труднощами для неї, що унеможливило вчинення відповідних дій.

В листопаді 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата ОСОБА_2, який помер 01.11.2016 року та на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в с-щі Шевченкове Жмеринського району Вінницької області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті останнього в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.12.2017 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до судового розгляду на 05.02.2018 року.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.02.2018 року на підставі статті 19, пункту 9 частини першої Перехідних положень ЦПК України продовжено розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду по суті на 15.03.2018 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що строк звернення до нотаріальної контори вона пропустила, оскільки доглядала свою свекрухою ОСОБА_4, так як її свекрусі 83 року та остання вже близько семи років хворіє і потребує постійного догляду, її самопочуття стрімко погіршується, однак у звязку з правою необізнаністю протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини вона не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.30), в судове засідання не зявився. Підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи немає. За погодженням із позивачем суд розглянув справу у відсутність представника відповідача.

25.01.2018 року - секретар Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_5 через канцелярію суду надав письмову заяву (від 22.01.2018 №33), в якій вказав, що виконком Олександрівської сільської ради заперечень щодо задоволення позову ОСОБА_1 немає, справу просив розглянути без представника сільської ради.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає до уваги зміст письмової заяви - секретаря Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_5, поданого від імені виконкому, оскільки належним відповідачем у цій справі є Олександрівська сільська рада, а не виконком, секретар, що підписав заяву не надав доказів, які підтверджують його повноваження щодо підпису заяви за відсутності голови сільської ради. А також аналіз зазначеної заяви свідчить про відсутність в ній висловленого відповідачем безумовного визнання позову, оскільки визнання позову та не заперечення проти певного рішення суду не є тотожними правовими категоріями, визнання позову є процесуальною заявою особливого характеру, що свідчить не лише про визнання вимог позивача, а й про погодження з доводами та підставами заявленого позову, така ж позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у цивільній справі №13/1743/16-ц.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, що встановлено на підставі копії паспорта серії АА №699455 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 (дівоче - ОСОБА_6) В.В., ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 01.11.2016 року в м. Жмеринка Вінницької області, згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №354542 (а.с.15), є сестрою та братом, а також дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який помер 06.04.2004 року в с. Шевченково Жмеринського району Вінницької області, згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №230222 (а.с.16), що встановлено на підставі копій свідоцтв про народження серії ІІІ-ЯР №553919 (а.с.12) та серії ІІ-АВ №160218 (а.с.14).

Позивач ОСОБА_1 змінила прізвище з дошлюбного "Чернілевська" після реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 20.04.1980 року, що встановлено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №414302 (а.с.13).

Згідно копії договору дарування від 09.06.1997 року серії ААК №9226892 (а.с.17) та копії дублікату договору дарування від 09.06.1997 серії ВМО №396490 (а.с.18) вбачається, що ОСОБА_7 належить житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в с. Хутір Шевченково Жмеринського району Вінницької області по вул. Блюхера, 15, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Олександрівської сільської ради народних депутатів Жмеринського району Вінницької області 02.06.1997 року №112 та зареєстрованого у Вінницькому обєднаному бюро технічної інвентаризації 02.06.1997 року №9, який останній подарував ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно копії реєстраційного посвідчення від 25.11.2009 року (а.с.19) встановлено, що житловий будинок, що знаходиться в с. Хутір Шевченково Жмеринського району Вінницької області, по вул. Блюхера, 15, зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу 09.06.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №1272, дублікат якого виданий 29.10.2009 року.

Як вбачається із витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.22).

Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради від 23.11.2017 року №1338 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.23).

Згідно довідки виконавчого комітету Йосипівської сільської ради від 17.11.2017 року №02-18-208 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, дійсно проживає без реєстрації за адресою: с. Йосипівка Білоцерківського району Київської області, вул.Молодіжна, 32, з лютого 2017 року та по даний час доглядає за своєю свекрухою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка за віком та станом здоровя потребує стороннього догляду (а.с.24).

Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради від 23.11.2017 року №1336 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_9, та проживав до дня смерті 03.11.2016 року (а.с.25).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2017 №598/02-31 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, в звязку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.20-21).

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Зі змісту п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічне зазначено також в розясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказала, що строк звернення до нотаріальної контори вона пропустила, оскільки доглядала свою свекруху ОСОБА_4, як вже близько семи років хворіє та потребує постійного догляду, оскільки її самопочуття стрімко погіршується, однак у звязку з юридичною необізнаністю протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що в розумінні ст. 1272 ЦК України, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, нормами ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановив би наявність причини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій щодо прийняття спадщини у визначені ст. 1270 ЦК України строки, також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги стосовно визнання частки померлого ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності, оскільки вона є похідною від першої вимоги, позивачем не надано суду будь-яких доказів, що з приводу цього виник спір, та відповідно до змісту абзацу 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України), а тому в задоволенні позову слід повністю відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 та визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10, РНОКПП НОМЕР_1), Олександрівська сільська рада Жмеринського району (місцезнаходження: 23127 Вінницька обл., Жмеринський р-н, с. Олександрівка, вул. Шевченка, 6, ).

Дата складання повного судового рішення 20.03.2018

Суддя Жмеринського

міська районного суду ОСОБА_9