Справа № 226/2373/17
Провадження № 2/226/128/2018
РІШЕННЯ

іменем України

22.03.2018 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Салькової В.С., за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О., представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах і в інтересах малолітнього ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4, до Мирноградської міської ради про визнання права власності на жилий будинок,

встановив:

Позивач у своїх інтересах і в інтересах малолітнього сина звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.10.1990 помер її свекор ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на жилий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Мирноград, вул. Джерельна, 14. Спадкоємцями за законом першої черги були його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 (чоловік позивача). Жоден з них заяв про прийняття спадщини за законом не подавав, дану спадщину вони прийняли згідно з чинною на той час статтею 549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали в цьому будинку. 16.06.2010 померла ОСОБА_6, спадкоємцем після її смерті на спадкове майно, а саме, ? частину будинку, був її син ОСОБА_7, який заяв про прийняття спадщини не подавав, але прийняв її в порядку спадкування за законом, оскільки проживав в цьому будинку. 23.04.2017 помер ОСОБА_7, після його смерті відкрилася спадщина на весь жилий будинок. Спадкоємцями за законом першої черги після сметрі ОСОБА_7 є вона та їхні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 вони не подавали, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину, проживаючи в будинку, а ОСОБА_4 спадщину не приймала та не претендує на неї. Через втрату оригіналу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого ОСОБА_5 належав будинок, вона не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, просить суд визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5, померлого 18.10.1990 року, та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом за кожним на 1/2 частину вказаного жилого будинку та 1/2 господарських споруд.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 не з'явилися, у матеріалах справи є заяви, в яких вони просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на позовних вимогах.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх. Вказав, що обставини втрати свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 невідомі. В 2008 році була замінена домова книга, тобто звідти також неможливо взяти відомості. Нотаріальний архів залишився в м. Донецьку і доступу до нього немає, тому іншого шляху, ніж звернення до суду за визнанням права власності, у позивачів не існує.

Представник відповідача до судового засідання також не з'явився, надав до суду лист про розгляд справи за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечував.

Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 18.10.1990 помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свекор позивача), 16.06.2010 померла ОСОБА_8 (свекрів позивача), а 23.04.2017 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік позивача) у м. Мирнограді Донецької (а.с.9-12).

Згідно з довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради від 24.05.2017, жилиий будинок №14 по вул. Джерельній (колишня Ярославського) м. Мирнограда (у минулому Ново-Економічне, Димитров) Донецької області належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 23.11.1963 за реєстровим №7205 (а.с.25).

Відповідно до технічного паспорту на будинок №14 по вул. Джерельній в м. Мирнограді, він побудований у 1929 році, а його господарські споруди у 1928 році (а.с.16-18), з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 23.11.1963 за реєстровим №7205, яка надана КП «БТІ» Мирноградської міської ради, вбачається спадкування ОСОБА_5 не окремо жилого будинку, а саме домоволодіння за вказаною вище адресою (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_9 спадкові справи на майно, яке залишилося після їх смерті, не відкривалися (а.с.59-60).

Дружина померлого ОСОБА_5, ОСОБА_6, та їхній син ОСОБА_7 як спадкоємці першої черги за законом на майно померлого в передбачений законом шестимісячний термін фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст.549 ЦК України (в ред. 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини), оскільки проживали у спадковому будинку. Вказане в судовому засіданні підтверджено показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, сусідів родини ОСОБА_7 з 1985 року, які мешкають в будинку №34 по вул. Джерельній в м. Мирнограді і які підтвердили, що родина ОСОБА_7 щонайменш з 1985 року мешкає в будинку №14 по їхній вулиці, спочатку це були батьки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та їхній син ОСОБА_14, потім ОСОБА_12 помер, а ОСОБА_7 одружився на ОСОБА_2, в них з'явилися діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3, і всі разом жили в будинку. В 2010 році померла ОСОБА_13, а в 2017 ОСОБА_7, ОСОБА_4 змінила місце проживання і зараз в будинку живуть ОСОБА_2 із малим сином ОСОБА_15. Всі особи мешкали в будинку разом і безперервно.

ОСОБА_7 як спадкоємець першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_6 в передбачений законом 6-місячний термін в порядку ст.1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, так як був зареєстрований за однією адресою з померлою та проживав у спадковому будинку на час відкриття спадщини (а.с.19-22).

Після смерті ОСОБА_7 спадкова справа на майно, яке залишилося після його смерті, не відкривалася (а.с.61).

Суд вбачає, що позивач ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_2 ОСОБА_7 І.А. як спадкоємці першої черги за законом на майно померлого ОСОБА_7 в передбачений законом 6-місячний термін фактично прийняли спадщину, так як були зареєстровані за однією адресою з померлим та постійно з ним проживали (а.с.19-22).

Проте оформити спадщину в нотаріальній конторі позивачі не мають можливості по тій причині, що у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу, на підставі якого ОСОБА_5 належав спірний жилий будинок та господарські споруди, а отримання його дублікату наразі є неможливим з огляду на відсутність доступу до архівосховищ нотаріального архіву в м. Донецьку, через те, що органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження у м. Донецьку (а.с.23,24).

Отже, право власності позивачів не визнається, оскільки вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності в разі, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Оскільки свідоцтво про право на спадщину втрачене і немає можливості отримати його дублікат з поважної причини, суд доходить висновку про необхідність захисту порушеного права позивачів.

За вказаних обставин суд вважає за можливим встановити факт, що ОСОБА_7, який помер 23.04.2017 та ОСОБА_9, яка померла 16.06.2010, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 19.10.1990 в м. Мирнограді Донецької області, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном та визнати за ОСОБА_2 та її неповнолітнім сином ОСОБА_3 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.524,549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст.1216,1217,1261,1268,1270 ЦК України, ст.ст.10,12,13,81,206,263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_6, яка померла 16.06.2010 в м. Димитрові Донецької області, та ОСОБА_7, який помер 23.04.2017 в м. Мирнограді Донецької області, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер 18.10.1990 в м. Димитрові Донецької області.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Мирноград, вул. Джерельна, 14) в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину жилого будинку загальною площею 58,8м2, в тому числі жилою 31,5м2, та 1/2 частину господарських споруд Б-1 літня кухня, В-1 погріб, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, Е-1 сарай, №3 паркан, №4 паркан, І водопровід, ІІ колодязь за адресою: м. Мирноград Донецької області, вул. Джерельна, будинок №14.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Мирноград, вул. Джерельна, 14) в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину жилого будинку загальною площею 58,8м2, в тому числі жилою 31,5м2, та 1/2 частину господарських споруд Б-1 літня кухня, В-1 погріб, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, Е-1 сарай, №3 паркан, №4 паркан, І водопровід, ІІ колодязь за адресою: м. Мирноград Донецької області, вул. Джерельна, будинок №14.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 27.03.2018.

Суддя: В.С. Салькова