Справа № 352/2288/17
Провадження 2-з/352/32/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання протиправними рішень ОСОБА_5 сільської ради, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання протиправними рішень ОСОБА_5 сільської ради, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії.

Представник відповідача сільський голова ОСОБА_3 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі в порядку цивільного судочинства, так як даний спір на його думку має розглядатися в порядку адміністративного судочинства - Окружним адміністративним судом Івано-Франківської області. Вважає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як субєктом владних повноважень повязаних з оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 проти задоволення клопотання заперечила посилаючись на те, що даний спір поданий до Тисменицького районного суду 12.12.2017 року за нормами ЦПК, які діяли на той час, а тому повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства Тисменицьким районним судом відповідно до Розділу XIII перехідних положень ЦПК України. Вважає, що у разі задоволення клопотання про закриття провадження у справі позивач буде позбавлений права на захист своїх інтересів в суді.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні).

Статтею 80 ЗК встановлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності (частини перша, друга статті 83 Земельного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У пунктах а, б, в, г і к статті 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади села; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими.

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_6 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).

Відповідно до Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» враховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Суд, вважає, що сільська рада у справі, яка розглядається, є субєктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, сільська рада відповідно до статті 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач- сільська рада є рівноправним субєктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Сільська рада як власник землі вільна у виборі субєкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що даний позов слід розглядати у порядку цивільного судочинства, а у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 255, ст.ст. 258-260, ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 сільської ради про закриття провадження у справі №352/2288/17, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання протиправними рішень ОСОБА_5 сільської ради, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу ХІІ "Перехідні положення" ЦПК, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Б. Гургула