Справа № 464/2617/16 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1917/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Провадження № 22-ц/783/3364/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача Собечко Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2016 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 березня 2017 року по справі за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" (далі - ЛМКП "Львівтеплоенерго") звернулось до суду з позовом, в якому просить з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.05.2016 року, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 року по 30.04.2016 року, в сумі 4 401 грн. 29 коп., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що п.4 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (зі змінами від 10.04.2014 року) передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності визначено суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії - ЛМКП "Львівтеплоенерго". З 01.07.2014 року вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП "Львівтеплоенерго", що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/ балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП "Львівтеплоенерго", а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Так, відповідачам, як мешканцям квартири АДРЕСА_1 надаються послуги з централізованого опалення, за які споживачі зобов'язані сплачувати на рахунок ЛМКП «Львівтеплоенерго», однак такі неналежно здійснюють оплату житлово-комунальних послуг, внаслідок чого, станом на 01.05.2016 року утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, в сумі 4 401,29 грн. У зв'язку з наведеним, просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 13 грудня 2016 року позов Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованість за послуги з централізованого опалення з 01.07.2014 року по 30.04.2016 року в сумі 4401 грн. 29 коп.

16 березня 2017 року Сихівським районним судом міста Львова ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства судовий збір в розмірі 689 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" судовий збір в розмірі 689 грн. в рахунок повернення судового збору.

Вищезгадані рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_4.

Звертає увагу, що рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2016 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 березня 2017 року повинні бути скасовані, оскільки позивач в порушення норм ч.3 ст. 118 ЦПК України не звертався до суду з заявою про видачу судового наказу. Окрім цього звертає увагу, що лише вона, як власник квартири де є заборгованість за житлово-комунальні послуги може бути боржником.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований та проживає її син ОСОБА_5, та відповідно вказані особи споживають теплову енергію, яка надається їм ЛМКП "Львівтеплоенерго" (а.с.7 довідка форма № 2 ЛКП "Старий Сихів").

17.07.2015 року Сихівським районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_5 на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 1772, 89 грн. та 121,80 грн. судового збору, однак після подання ОСОБА_5 заяви про скасування такого, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30.09.2015 року судовий наказ було скасовано (а.с.6).

Також встановлено, що відповідачі отримавши послуги з теплової енергії до їх квартири, від виконання обов'язку по їх оплаті ухилялися та допустили утворення заборгованості.

Згідно відомостей про нарахування та оплату послуг за центральне опалення по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.07.2014 року по 30.04.2016 року, заборгованість по оплаті за вказані послуги станом на 01.05.2016 року становить 4 401,29 грн. (а.с. 22, 37, 38-42).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення з ОСОБА_5, ОСОБА_4, суд виходив з тих обставин, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов'язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо судових витрат, суд прийшов до висновку про необхідність вирішення питання судових витрат, оскільки при ухваленні рішення суду від 13 грудня 2016 року про задоволення позову, судом не було вирішено таке питання.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" ЛМКП "Львівтеплоенерго" є теплопостачальною організацією суб'єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. В розумінні ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону являються послуги з централізованого опалення.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" та Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Крім цього, положеннями ст.68 ЖК України передбачено обов'язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг.

В даному випадку споживачами наданих позивачем послуг за центральне опалення квартири АДРЕСА_1 за спірний період є її мешканці (відповідачі): ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Згідно ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Однак, відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 цього Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду України викладеним у Постанові від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13.

За таких обставин, відсутність підписаного договору між сторонами про надання послуг з центральне опалення не може бути підставою для звільнення від оплати за фактично надані послуги.

Також слід зазначити, що позивач на законних підставах звернувся до суду з даним позов, оскільки попередньо виданий судовий наказ про стягнення з одного з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення був скасований за заявою боржника, так як останній з заборгованістю не погоджується. Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження того, що відповідачі визнають заборгованість в якійсь її частині за послуги централізованого опалення за спірний період.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 2 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачем ЛМКП "Львівтеплоенерго" при подачі позову до суду сплачено 1 378 грн. судового збору (а.с.1,2,3), а відповідач ОСОБА_4 звільнена від сплати судового збору (а.с. 97 - копія посвідчення), з відповідача ОСОБА_5 підставно стягнуто на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" судовий збір в сумі 689 грн., а також стягнуто з Державного бюджету України на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" 689 грн. судового збору.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2016 року та додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 грудня 2016 року та додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 березня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 березня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк