АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/577/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Свитки С.Л., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Управління Держпродспоживслужби в Корсунь - Шевченківському районі про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проживає АДРЕСА_1 та здійснює домогосподарство за адресою: АДРЕСА_2. По сусідству з позивачем у будинку № 43 проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Восени 2015 року відповідач ОСОБА_4 встановила пасіку на відстані 50 см від межі позивача та 10 м від будинку, де мешкає позивач.

Навесні та влітку на позивача та членів його родини постійно нападають і жалять бджоли, що призводить до алергічних захворювань та загального погіршення здоров', внаслідок чого вони змушені звертатись за допомогою до медичних закладів.

Вважає, що відповідач своїми протиправними діями порушує його право на вільне користування приватною власністю, внаслідок чого він та його сім'я почувають себе у небезпеці, оскільки під загрозою їх здоров'я та життя. Також, така близька наближеність пасіки до його подвір'я та земельної ділянки перешкоджає позивачу у вільному пересуванні по подвір'ю, користуванні земельною ділянкою, яку він не може вчасно обсадити та обробити.

Позивач неодноразово звертався до органів місцевої влади, прокуратури, правоохоронних органів, тощо, щодо порушень відповідачем норм ведення бджільництва та результатів це не дало.

06 липня 2016 року без участі позивача було складено акт певною групою осіб, які обстежили місце розташування пасіки, допускаючи при цьому значні помилки в розрахунках, зокрема невірно вказано адресу позивача, що ставить під питання чи була комісія взагалі за місцем його проживання. Даний акт, в якому вказано пропозиції, а не зобов'язання для гр. ОСОБА_4, на думку позивача, передбачає збереження прав лише особи, яка утримує пасіку та звужує права та свободи особи, яка займає сусідню ділянку.

На підставі наведеного позивач просив суд відповідно до додатку № 5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року № 173, згідно яких розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівняних до неї об'єктів для бджільництва становлять 300 метрів, усунути бджільницькі об'єкти від житлової забудови (АДРЕСА_3 на відстань 300 метрів, а саме, зобов'язавши відповідача вивезти пасіку з належної їй земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_4, розмістивши її не менше 1 кілометра від тваринницьких і птахівницьких будівель відповідно до пункту 1.2 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб та отруєнь бджіл, затвердженої наказом головного державного інспектора ветеринарної медицини України №9 від 30 січня 2001 року отримавши на це дозвіл відповідного органу місцевого самоврядування.

До початку розгляду справи позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, які ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 04 грудня 2017 року залишено без розгляду.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 04 липня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Управління Держпродспоживслужби в Корсунь- Шевченківському районі.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю. Доводи апеляційної скарги фактично дублюють ті, що вказані в позовній заяві.

ОСОБА_4 подала заперечення, в якому зазначила, що доводи позивача нічим не підтверджені, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що порушення відповідача щодо утримання пасіки відсутні.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації по АДРЕСА_5 Вказаний житловий будинок рахується за матір'ю позивача ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З довідки, виданої виконкомом Набутівською сільської ради № 385 від 05 травня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживав з матір'ю до дня її смерті, протягом шести місяців, від дня смерті, утримував спадковий будинок(а.с. 83), тобто, вважається таким, що фактично прийняв спадщину.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована та проживає АДРЕСА_6 і являється спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

На земельній ділянці розміщена відповідачем пасіка, яка станом на 6 липня 2016 року становила чотири відводка бджіл, а основна пасіка в кількості чотирнадцяти бджолосімей вивезена, що підтверджується актом. (а.с.16)

Відповідно до ст. 11,12 Закону України «Про бджільництво» право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи. Фізична або юридична особа з метою зайняття бджільництвом формує пасіку з бджолиних сімей, яка може мати підсобне приміщення, інвентар і обладнання та розміщується на відповідній земельній ділянці. Кількість бджолиних сімей, що може утримуватися юридичними та фізичними особами, не обмежується.

Згідно статті 15 цього Закону фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил. Розміщення пасік на земельних ділянках інших власників або користувачів здійснюється за їх згодою.

З метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцем знаходження юридичної особи, яка займається бджільництвом у місцевих державних адміністраціях або сільських, селищних, міських радах у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань аграрної політики (ст. 13 Закону).

Згідно Наказу Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30.01.2001 року № 9 "Про затвердження Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл", а саме Розділу 1 «Вимоги щодо розміщення та облаштування пасік» визначено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сім'ю потрібно 30 - 35 м2, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл.

Актом складеного за участі представників Держпродспоживслужби в Корсунь-Шевченківському районі та сільської ради від 06 липня 2016 року встановлено, що на подвір'ї ОСОБА_4 розташована пасіка, в наявності є ветеринарно-санітарний паспорт, своєчасно проведено епізоотичні та лабораторні дослідження, територія упорядкована, обкошена, насаджені плодові дерева та кущі, напрям льоту бджіл спрямований в протилежну сторону від будинковолодіння позивача. Від нежилого будинку до пасіки відстань 20 м, вулики розташовані біля межі на відстані 1-1,5м. Для підвищення льоту бджіл рекомендовано огородити пасіку огорожею висотою не менше 2,5м.

Доказів які спростовували б зазначені в акті обставини позивачем надано не було.

Вказані рекомендації відповідачем виконані та вздовж спільної з ОСОБА_3 межі земельної ділянки, по периметру можливого розміщення пасіки, довжиною 24,6 м встановлено шиферний паркан висотою 2,6 м, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_6 від 02 серпня 2017 року, складеного комісією в складі представників Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с. 110-111).

Норми вказаних Закону та Інструкції, а також норми "Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки" та "Порядку реєстрації пасік", затверджених спільним наказом Міністерства аграрної політики України та Української академії аграрних наук від 20 вересня 2000 року №184/82, не містять обмежень у відстані розміщення пасіки від жилих будівель та заборони її розташування на присадибних ділянках.

Відповідно до п.2 Додатку № 5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року № 173 розмір санітарно-захисної зони від бджільницьких підприємств до житлової забудови встановлений у 300 метрів, однак такі вимоги на індивідуальну пасіку відповідача не розповсюджуються, так як зазначена пасіка не є бджільницьким підприємством.

Зважаючи на зазначене, з урахуванням того, що утримання бджіл і зайняття бджільництвом не заборонено законом, утримання пасіки ОСОБА_4 відповідає вимогам діючого законодавства, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилаючись на п.1.2 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл в якому зазначено, що пасіку розміщують не менше 1 км від тваринницьких і птахівницьких будівель, апелянтом не надано доказів з яких можливо було встановити місце розміщення пасіки та місце розміщення тваринницьких і птахівницьких будівель та відповідно встановити таке порушення.

В матеріалах справи відсутні докази щодо причинного зв'язку між негативним впливом на здоров'я позивача та здоров'я членів його сім'ї, алергічні реакції на укуси бджіл, та пасікою що належить ОСОБА_4

За таких обставин, суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Свитки С.Л., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Управління Держспоживслужби в Корсунь - Шевченківському районі про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 22 березня 2018 року.

Судді