АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року

місто Київ

справа №759/313/17

провадження №22-ц/796/53/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних

справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Миколаєць І.Ю. від 27 вересня 2017 року у справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

у січні 2017 року ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до відповідача про усунення перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу до цього майна та визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що ОСОБА_3 уклав з банком кредитний договір, в забезпечення виконання зобов'язань за яким відповідачі уклали з банком договір, яким було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, п.5 договору також містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позивач стверджував, що 12 грудня 2011 року банк відступив позивачу відповідно до Договору факторингу, право вимоги за зобов'язанням по кредитному та іпотечному договорам.

Також умовами вказаного договору визначено право позивача стягувати прострочену заборгованість по оплаті послуг та пеню у розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день затримки терміну сплати (3.1.3, 3.1.4).

У зв'язку з грубим порушенням ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, в позасудовому порядку було врегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку», у зв'язку з чим 11 грудня 2015 року товариство набуло у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки.

Також позивач вказував, що 12 лютого 2016 року, як законний власник здійснив спробу потрапити у власне майно, однак було виявлено, що у ньому незаконно проживають відповідачі, які з 19 грудня 2016 року не надають доступу до лічильників газу, води, електричної енергії, чим позбавляють власника можливості користуватись належним йому майном.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Позивач посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, оскільки право власності у товариства виникло у спосіб, встановлений ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а відтак позивач не перебував та не перебуває з відповідачем - колишнім власником у договірних відносинах, оскільки ст. 36 вказаного Закону визначає, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Повідомлення про день та час розгляду апеляційної скарги направлялись ОСОБА_1 та ОСОБА_2, однак кореспонденція повернулась до суду без вручення, тому в порядку ст. 128 ЦПК України, відповідачі викликались до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте в судове засідання не з'явились, тому відповідно до положень ст.ст. 128, 372 ЦПК України колегія суддів провела судове засідання у відсутність відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача БілецькогоБ.М., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу відповідача такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 26 лютого 2007 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого, відповідачі передали в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їм на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням справами Національної академії наук України 17 травня 1997 року, зареєстрованого у Київському міському БТІ 26 травня 1997 року за № 5250; 3/5 частини квартири на підставі договору купівлі-продажу 35 часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шрестхою Д.Г. 4 листопада 2002 року за № 4550, зареєстрованого Київським міським БТІ 6 листопада 2002 року за № 5250.

12 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, та договір відступлення прав, за якими від ПАТ «Укрсиббанк» переходять право вимоги до ТОВ «Кей-Колект» за всіма первинними договорами та договорами забезпечення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки, між позивачем-новим кредитором та відповідачами-боржниками продовжують існувати договірні відносини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У даному випадку позивач обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги наявністю у нього права власності на квартиру АДРЕСА_1, набутого у встановленому порядку шляхом звернення стягнення на іпотечне майно на підставі застереження у іпотечному договорі, предметом якого була вказана квартира.

З наявних у розпорядженні суду письмових доказів - відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, убачається, що спірна квартира з 11 грудня 2015 року зареєстрована на праві приватної власності за ТОВ «Кей-Колект» (а.с.20-21).

За правилом п.9 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Таким чином, право власності відповідачів на квартиру АДРЕСА_1є припиненим, а тому вони втратили правомочності власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Указані правомочності перейшли до нового власника майна - ТОВ «Кей-Колект».

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ураховуючи наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про усунення ТОВ «Кей-Колект» перешкод у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1та визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим майном.

При цьому вимога позивача про надання йому постійного безперешкодного доступу до спірного майна не може бути задоволена, оскільки, позивачем не доведено відсутність доступу до квартири.

Крім того, безперешкодний доступ не може бути забезпечений без вирішення питання виселення осіб, які без достатніх правових підстав займають спірне приміщення, а такі вимоги в рамках даного позову не заявлялися.

Водночас, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не може встановлювати наявність чи відсутність порушення права без звернення особи, поданого відповідно до вимог процесуального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Миколаєць І.Ю. від 27 вересня 2017 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Усунути Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Дата виготовлення повного тексту постанови - 30 березня 2018 рік.

Головуючий: С.В. Кулікова

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик