Справа № 219/7108/17
Провадження № 2/219/568/2018
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 березня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» (далі Позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач, ОСОБА_2З.) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15 липня 2009 року (далі - Кредитний договір) в розмірі 66 398,56 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6 319,30 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 53 241,23 грн, пені та комісії в сумі 3 200 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова) в сумі 3138,03 грн.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що 15 липня 2009 року між сторонами було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість перед Банком, яка станом на 31 травня 2017 року становить 66 398,56 грн. та стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 600 грн.

Ухвалою суду від 07 грудня 2017 року було скасоване заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2017 року у цивільній справі № 219/7108/17 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 22 січня 2018 року було вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду, який ухвалою суду від 05 березня 2018 року був відкладений.

Представник позивача у судове засідання не зявися, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає частково на суму основного боргу в розмірі 6 319,30 грн, в частині нарахованих відсотків визнала частково з розрахунку погодженої сторонами процентної ставки 30% річних; в частині пені та комісії в сумі 3 200 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гн та штрафу (процентна складова) в сумі 3 138,03 грн. просить відмовити у повному обсязі, оскільки проживає у зоні проведення антитерористичної операції. Крім того заявила про застосування позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) установлено, що за кредитним договором ОСОБА_1 або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Установлено, що 15 липня 2009 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 1000 грн зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості з розрахунку 360 календарних днів на рік. Термін дії кредитного ліміту збігається зі строком дії кредитної картки. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_2З ознайомилася і погодилася з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (далі ОСОБА_3), а також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «універсальна. 55 днів пільгового періоду» (а.с.7-14).

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 9.12 ОСОБА_3 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформую іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно з п.6.5.Умов і правил надання банківських послуг, ознайомлення з якими не оспорює відповідач, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перерозхід платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 8.6 ОСОБА_3, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить з наступного.

Згідно ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Зазначений факт відповідачем не заперечувався.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно та у повному обсязі Банку грошові кошти для погашення заборгованості Кредитним договором, у звязку з чим станом на 31 травня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 6 319,30 грн, що має відображення у розрахунку заборгованості за Кредитним договором і по суті відповідачем не оспорюється. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення зазначеної заборгованості суду не надано.

Таким чином, вимоги Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором в частині за кредитом в сумі 6 319,30 грн є правомірними та обґрунтованими (згідно розрахунку позивача).

Водночас Банком заявлені вимоги про стягнення заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 53 241,23 грн., з розрахунку якої вбачається, що під час укладення Кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена - 01 вересня 2014 року збільшена до 34,80% та 01 квітня 2015 року збільшена до 43,20%.

Суд звертає увагу на те, що Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку.

Кредитний договір між сторонами укладено 15 липня 2009 року, тобто після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно з п.5.3 ОСОБА_3, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до п.6.3 ОСОБА_3, до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам.

За п.4.9 ОСОБА_3 зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві (оголошення на сайті Банку) надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking ОСОБА_3 здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень.

Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. ОСОБА_3 договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України).

Право кредитора на зміну процентної ставки в бік збільшення кореспондує обовязок дотримання процедури такої зміни, що регламентований положеннями ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. При цьому, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України).

Проте, за наявними у справі документами, умовами Кредитного договору , який складається із заяви від 15 липня 2009 року, ОСОБА_3 і правил надання банківських послуг, Тарифів банку та памятки клієнта, зазначена процедура Банком дотримана не була, зокрема не визначено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Ураховуючи викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки.

З іншого боку не дотримана Банком також законна процедура зміни процентної ставки. В укладеному між сторонами Кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір у той час, як Відповідач стверджує, що на момент укладення договору вона розуміла, що процентна ставка за договором не змінюватиметься і заперечувала проти вимог в цій частині. Варто також зауважити, що представником позивача доказів здійснення банком пропозиції збільшити фіксовану процентну ставку за Кредитним договором, її одержання та повне і безумовне прийняття (акцепт) позичальником суду не представлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку і є протиправним.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за Кредитним договором, за період до 31 серпня 2014 року, чого не заперечує відповідач. Станом на 31 серпня 2014 року розмір заборгованості за відсотками складає 686,23 грн.

В іншій частині за період з 01 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 31 травня 2017 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги), суд виходить з наступного розрахунку заборгованості за процентами: процентна ставка складає 2,5% на місяць-30% на рік-360 днів у році = щоденний процент 0,083%. Отже заборгованість за процентами за вказаний період є добутком 6 027,34грн (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої не змінювався), 944 дні (з 15 липня 2009 року до 28 квітня 2017 року включно) та 0,083% і становить 4 722,54 грн.

З огляду на викладене, заборгованість за процентами за весь період користування кредитом дорівнює 5 408,77 грн (сума 686,23грн до 01 вересня 2014 року та 4 722,54 грн після 01 вересня 2014 року).

Водночас, з урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст.261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.1,3 ст.264 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Водночас згідно з п. 9.12 ОСОБА_3 і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

У судовому засіданні встановлено і сторонами не заперечувалось, що строк дії карти, виданої відповідачу «10/15» (а.с.45) і іншого сторонами не доведено. При цьому останні платіж за Кредитним договором відповідач здійснив 13 вересня 2014 року, що також підтверджується розрахунком позивача.

З огляду на зазначене, ураховуючи дату звернення з позовом до суду 22 червня 2017 року (дата поштового відправлення а.с.22), дату здійснення останнього платежу (13 вересня 2014 року) позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом заявлені в межах строку позовної давності.

Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку про нарахування процентів за Кредитним договором щомісячно, що також убачається із розрахунку позивача, вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками підлягають задоволенню за період з 30 червня 2014 року по 31 травня 2017 року, як заявлену в межах строку позовної давності. Сума процентів за Кредитним договором, що складає 167,27 грн, визнається судом такою, що заявлена поза межами строку позовної давності, як нарахована до 22 червня 2014 року.

Указаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в розмірі заборгованості за процентами в сумі 5 241,50 грн. (5 408,77 грн - 167, 27грн).

Крім того, Позивач просив суд стягнути з Відповідача заборгованість за пенею та комісією за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 3 200 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова) в сумі 3 138,03 грн.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Згідно матеріалів справи (змісту договору, копії паспорту, довідки №2646 від 14 липня 2017 року тощо), відповідач ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 21/140.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р м. Світлодарськ Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводиться антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафу, які нараховані після 14 квітня 2014 року, є необґрунтованим.

Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені (комісії) за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 3 200 грн задоволенню не підлягають як нараховані після 14 квітня 2014 року. При цьому суд ураховує, що з єдиного розрахунку комісії та пені неможливо встановити дійсне розмежування та правову природу комісії, водночас, зважаючи на спосіб нарахування, відображений у розрахунку, ця сума є саме пенею.

У задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) у сумі 500 грн та штрафу (процентна складова) у сумі 3 138,03 грн суд відмовляє у повному обсязі, оскільки нарахування цих штрафних санкцій здійснена на час подання позивачем позову до суду.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 10, 13, 142, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (84792, Донецька область, м. Світлодарськ, 21/140, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р 3111, МФО 305299, ) за кредитним договором б/н від 15 липня 2009 року заборгованість за кредитом в сумі 6 319,30 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 5 241,50 грн.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення за кредитним договором б/н від 15 липня 2009 року заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 47 999,73 грн, заборгованості з комісії (пені) за користування кредитом в сумі 3 200 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова) в сумі 3 138,03 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (84792, Донецька область, м. Світлодарськ, 21/140, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р 3111, МФО 305299, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 278,58грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська