Єдиний унікальний номер 341/930/17
Номер провадження 2/341/46/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Максимчина Ю.Д.

секретаря - Ворох З.Д.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

в м. Галичі, у відкритому судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання заповіту ОСОБА_6, посвідчений 27.04.2015 року секретарем Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 в ? його частині недійсним,

визнати недійсним в ? частині свідоцтва про право на спадщину, яке видане ОСОБА_3 на домоволодіння № АДРЕСА_1 по заповіту після смерті ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,

визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на ? частину домоволодіння № АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_5 і, уточнивши позовні вимоги, просить суд:

- визнати заповіт ОСОБА_6, посвідчений 27.04.2015 року секретарем Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 в ? його частині недійсним;

- визнати недійсним в ? частині свідоцтва про право на спадщину, яке видане ОСОБА_3 на домоволодіння № АДРЕСА_1 по заповіту після смерті ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння № АДРЕСА_1 після смерті матері, ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати, ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на ? даного домоволодіння. Спадкоємцями за законом першої черги були він та його батько. Після смерті матері позивач спадщину (1/4 домоволодіння) прийняв шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, однак належним чином спадщину не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько, ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, на 3/4 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. За життя батько залишив заповіт, яким все своє майно заповів своїй невістці, ОСОБА_3 (колишня дружина позивача). ОСОБА_3 спадщину прийняла, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, зазначив, що позивач на час смерті матері був зарестрований та проживав з нею, хоча і періодично виїжджав за кордон на роботу, вважається таким, що прийняв спадщину шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном. Просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов заперечила, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, де позов заперечила, посилаючись на те, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до свідоцтва про право власності від 20.11.2001 р. належало ОСОБА_6 на праві приватної власності. Підставою для набуття права власності є рішення Вікторівнської сільської ради від 16.10.2001 р. № 20. Тобто набуття права власності ОСОБА_6 відбулось безоплатно шляхом приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вважає, що даний житловий будинок не належав матері позивача, ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності і відповідно частка у даному житловому будинку не може бути успадкована позивачем. Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав повністю, просив такий задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.11.2001 р. ОСОБА_6 (батько позивача) на праві власності належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Твердження представника відповідача, щодо набуття права власності ОСОБА_6 на вищезгадане домоволодіння внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оцінюється судом критично, з огляду на те, що даний житловий будинок не належав до державного житлового фонду.

З аналізу вищенаведених норм закону, випливає що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало подружжю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача, ОСОБА_7, що стерджується копією відоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.07.2003 р. ( а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на ? домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 521 ЦК України (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно копії пасторта ОСОБА_4 серії НОМЕР_2, такий з 26 грудня 2001 року зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно довідки Вікторівської сільської ради № 234/02.2-18 від 23.03.2016 р. до складу сім'ї ОСОБА_6 на момент смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 р. входив, зокрема, ОСОБА_4 (а.с.71).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцва про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. (а.с. 7).

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно. За життя ОСОБА_6 залишив заповіт, яким все своє майно заповів своїй невістці, ОСОБА_3. (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідачка ОСОБА_3 спадщину прийняла, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с. 66) та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 100).

Враховуючи вищенаведене, те, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину після смерті матері шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину домоволодіння № АДРЕСА_1 після смерті матері, ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визння заповіту ОСОБА_6, посвідченого 27.04.2015 року секретарем Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 в ? його частині недійсним, визнаня недійсним в ? частині свідоцтва про право на спадщину, яке видане ОСОБА_3 на домоволодіння № АДРЕСА_1 по заповіту після смерті ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На підставі викладеного, керуючись Керуючись ст.ст.12, 13, 19, ст.ст.247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_6, посвідчений 27.04.2015 року секретарем Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 в ? його частині недійсним,

визнати недійсним в ? частині свідоцтва про право на спадщину, яке видане ОСОБА_3 на домоволодіння № АДРЕСА_1 по заповіту після смерті ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,

визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на ? частину домоволодіння № АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:Ю. Д. Максимчин