Справа № 372/83/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/628/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 листопада 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хааб медіа технолоджі партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач ТОВ «Хааб медіа технолоджі партнерс» звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги, мотивував тим, що 12 лютого 2016 року між ТОВ «Хааб медіа технолоджі партнерс» та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти в розмірі 230 000,00 грн, які відповідач зобовязаний був повернути протягом місяця з дня отримання в повному обсязі. ОСОБА_2 свої зобов»язання не виконала.

Позивач просив, стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 230 000 грн., три відсотки річних від простроченої суми за період з 01.07.2016 року по 28.12.2016 року в розмірі 3 403 грн., інфляційні нарахування за період з 01.07.2016 року по 28.12.2016 року в розмірі 14 049 грн. 07 коп. та судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 листопада 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хааб медіа технолоджі партнерс» заборгованість за договором позики від 12 лютого 2016 року в розмірі 230 000 грн., три відсотки річних від простроченої суми за період з 01.07.2016 року по 28.12.2016 року в розмірі 3 403 грн., інфляційні нарахування за період з 01.07.2016 року по 28.12.2016 року в розмірі 14 049 грн. 07 коп., Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 2016 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого позивач ТОВ «Хааб медіа технолоджі партнерс» передав, а відповідач ОСОБА_2 отримала 230 000 грн. в якості позики, яку зобовязувалась повернути протягом місяця з дня отримання коштів в повному обсязі, тобто до 01.07.2016 року ( т. 1 а.с. 4-5). Позивач свої обовязки виконав в повному обсязі, а саме: перерахував на картковий рахунок № 662 ОСОБА_2 24 лютого 2016 року -50000 грн; 06 квітня 2016 року -50000грн.; 14 квітня 2016 року 50000 грн.; 21 квітня 2016 року 50000 грн.; 01 червня 2016 року 30000 грн., що разом становлять 230 000 тис. грн. Відповідач свої зобов»язання за договором не виконала. Кошти у визначений строк не повернула.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено договір позики, відповідач всупереч вимогам закону свої цивільно-правові обовязки не виконала та не сплатила передбачені договором кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягала стягненню з ОСОБА_2

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що спірний договір, підписаний відповідачем, зміст договору вказує на те, що сторони досягли згоди з приводу всіх його суттєвих умов. Факт отримання відповідачем коштів у вказаній вище сумі від позивача підтверджується виписками із банківського рахунку, платіжними дорученнями.

Посилання апелянта на те, що не її підпис стоїть на платіжних документах безпідставні. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09 червня 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_2 та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу відносно довіреності та договору позики, проведення якої доручено Київському науково дослідному експертно криміналістичному центру. Відповідачка на виклик суду для відібрання вільних зразків підпису не з'явилась.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

09 серпня 2017 року експертом Київського НДЕКЦ МВС України до суду було направлено клопотання про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, а саме: надання оригіналів документів та умовно- вільних та експериментальних зразків почерку та підпису відповідача ОСОБА_2 Зазначене клопотання направлялось сторонам, проте ними не виконано ( а.с. 212-215).

У звязку з чим, Київським науково дослідним експертно криміналістичного центром було повернуто експертизу без виконання у звязку з ненаданням додаткових матеріалів для дослідження.

Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1-3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надано доказів щодо неможливості подання до суду першої інстанції умовно- вільних та експериментальних зразків почерку та підпису відповідача з причин, що обєктивно не залежали від неї.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду першої інстанції та не можуть свідчити про його незаконність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому ввважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: