Справа № 493/308/18
Провадження № 2/493/265/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ МЯСКІВСЬКОЇ І.М.

ПРИ СЕКРЕТАРІ ШЕСТУН І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.03.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Банк) та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н на отримання кредиту у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт (його збільшення або зменшення) встановлюється за рішенням банку, на що відповідач дала згоду. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року має заборгованість у розмірі 27641,10 грн., яка складається з наступного:

313,71 грн. заборгованості за кредитом;

21534,96 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом;

- 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

1292,43 грн. штраф (процентна складова).

В добровільному порядку відповідач не погашає борг, не дивлячись на неодноразові нагадування зі сторони банку, тому представник позивача змушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу без виклику сторін на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін.

При цьому у відповідності до ст.. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 цього Кодексу.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи не надходило.

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 27641,10 грн., що не перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено слідуюче.

27.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Анкету-Заяву № б/н, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Кредитний ліміт (його збільшення або зменшення) встановлюється за рішенням банку, на що відповідач дав згоду. Відповідно до умов договору відносини між банком і клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформації/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку, або інший Інтернет/смс ресурс, зазначений банком.

ОСОБА_1, в свою чергу, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Банк умови кредитного договору виконав в повному обсязі, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.03.2014 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31.12.2017 року.

В свою чергу, ОСОБА_1, відмовився виконувати умови кредитного договору, а саме регулярно сплачувати чергові щомісячні платежі, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року має заборгованість у розмірі 27641,10 грн., яка складається з наступного:

313,71 грн. заборгованості за кредитом;

21534,96 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом;

- 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

1292,43 грн. штраф (процентна складова).

Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами повязані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

27.03.2014 року ОСОБА_1 подав до ПАТ КБ ПРИВАТБАНК письмову Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Як зазначено в тексті заяви, підписаної ОСОБА_1 кредитний договір складається із заяви разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Банк ознайомив ОСОБА_1 з умовами надання кредиту, останній погодився на укладання договору саме в такій формі та саме на запропонованих банком умовах, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в заяві позичальника.

Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим Договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Всупереч зазначеним вимогам ОСОБА_1 порушив умови Договору, не виконав свої зобовязання за кредитним договором, тобто не погасив кредит і не сплатив відсотки та комісію за користування кредитом, у звязку з чим позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 313,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 21534,96 грн., та заборгованість за пенею та комісією в розмірі 4000,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п. 2.1.1.7.6, у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1292,43 грн. (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст.. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Контитуції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку штрафів, нарахованого у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1292,43 грн. (процентна складова) слід відмовити.

Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сума понесеного та документально підтвердженого судового збору в сумі 1762,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 629, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 80, 95, 141, 258, 259, 263 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ № 777421, виданий 08.05.2012 року Балтським РВ ГУМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження якого за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат ), МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.03.2014 року у розмірі 25848,67 грн. з яких: 313,71 грн. - заборгованість за кредитом, 21534,96 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 27.03.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

С У Д Д Я :