АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2263/17
Провадження 2-ц/774/1129/К/18
У Х В А Л А

про залишення без руху апеляційної скарги

02 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Бондар Я.М., ознайомившись із апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Саксаганського районного суду м.КривогоРогу від 02 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя задовольнити. Визнано гараж НОМЕР_3, який розташований в гаражно-будівельному кооперативі «Саксаганець» у Саксаганському районі м. Кривого Рогу та автомобіль Skoda Fabia, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя. У порядку поділу майна виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на гараж НОМЕР_3, який розташований в гаражно-будівельному кооперативі «Саксаганець» у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, розміром 5,35х7,09 м. по внутрішньому виміру загальною площею 47,5 кв.м. з підвальним приміщенням та оглядовою ямою. У порядку поділу майна виділено ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на автомобіль Skoda Fabia, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, колір зелений, номер кузова НОМЕР_2.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, апеляційне провадження у якій не може бути відкрито, з огляду на наступне.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017 року (надалі - Закон № 2147-VIII), Розділом 2 якого внесено зміни до Цивільного Процесуального кодексу України та викладено його у новій редакції.

Згідно п.14 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як видно з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 приймала участь у розгляді справи. Була присутньою при оголошенні вступної т резолютивної частини рішення суду 02 листопада 2017 року. За заявою відповідача ОСОБА_1 вона отримала копію повного тексту рішення суду 05 грудня 2017 року ( а.с. 201).

Вдруге, відповідач ОСОБА_1 копію рішення отримала 23 березня 2018 року ( а.с.203).

Проте, згідно штампу вхідної кореспонденції суду відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення суду подала лише 23 березня 2018 року ( а.с.204)

В апеляційній скарзі, особа яка її подає, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, проте жодних підстав та мотивів для його поновлення не зазначає.

Із апеляційною скаргою відповідач ОСОБА_1 звернулась лише 22 березня 2018 року, копію повного тексту оскаржуваного рішення суду отримала 05 грудня 2017 року, отже апеляційну скаргу подала із пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого ч.1 ст.294 ЦПК України.

Частиною 3 ст.357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Європейський суд з прав людини визнає легітимним обмеження у доступі до суду через значний пропуск строку оскарження рішення суду, що є дотриманням принципу правової визначеності (рішення Нешев проти Болгарії від 28 жовтня 2004 року, рішення Брумареску проти Румунії від 28 листопада 1999 року).

Учасник процесу зобов'язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами.

Особою, яка подала апеляційну скаргу не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення Саксаганського районного суду м.КривогоРогу від 02 листопада 2017 року.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, скаржнику роз'яснений загальний порядок його оскарження.

Безпідставне поновлення встановлених строків на апеляційне оскарження є порушенням Конвенції.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до ч.3 ст.357 ЦПК України для надання доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження. Роз'яснити апелянту, що у разі не усунення недоліків протягом десяти днів, з дня вручення ухвали, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Керуючись ст. 357 ЦПК України,

У X В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, залишити без руху, для чого надати строк , який не може перевищувати десяти днів з дати отримання копії ухвали, для усунення названих вище недоліків.

Попередити апелянта, що на випадок невиконання даної ухвали в установлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бондар Я.М.