Дата документу 06.03.2018
Справа № 334/2223/17
Провадження № 2/334/663/18
06 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.
при секретарі Куліковій Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 законним представником якої виступає її мати ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району, КП «Наше місто» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 законним представником якої виступає її мати ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району, КП «Наше місто» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що в травні 1992 року їй, як працівнику ЗЕМЗ, була виділена трикімнатна квартира АДРЕСА_1. З цього часу вона є відповідальним наймачем спірної квартири. На сьогодні квартира не приватизована, та відноситься до державного житлового фонду.
Згідно особового рахунку НОМЕР_2 станом на 17.02.2016р. в спірній квартири були зареєстровані позивачка, її донька ОСОБА_4, син доньки - ОСОБА_5, син - ОСОБА_6, та його донька - ОСОБА_2.
ОСОБА_2 жодного дня не проживала в спірній квартирі, а постійно мешкала разом зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_2, де 1/4 частка цієї квартири належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. Саме за цією адресою дитина відвідувала гімназію №27 Запорізької міської ради, та була взята на облік в амбулаторії №9.
Згодом ОСОБА_6 виїхав із країни до Польщі, та більше на територію України не повертався. Тобто добровільно без поважних причин змінив місце свого проживання, проте з реєстрації за спірною квартирою не знявся. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2016 р. ОСОБА_6 було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Після набрання рішенням законної сили ОСОБА_6 було знято з реєстрації за спірною адресою.
ОСОБА_2 разом зі своєю матір'ю влітку 2015 р. також виїхала за межі країни, на постійне проживання до свого батька у Польщу, де знаходиться й по цей час. Тобто на сьогодні фактичне місце дитини, якій ІНФОРМАЦІЯ_2 виповниться 12 років, визначено її батьками, які всі разом проживають у Польщі.
Факт виїзду ОСОБА_2 до Польщі підтверджується довідкою Запорізької суспільно-гуманітарної гімназії №27 від 06.02.2017р. №15, якою зазначено, що ОСОБА_2 вибула з 4-Б класу цього навчального закладу у серпні 2015 року для подальшого навчання у Республіці Польща м. Варшава.
Наявність реєстрації ОСОБА_2 у спірній квартирі приводить до нарахувань сум за житлово-комунальні послуги, всі витрати по сплаті квартплати та комунальних послуг несе позивач, батьки дитини жодного разу не надавали коштів для сплати. В утриманні квартири в належному стані батьки ОСОБА_2 не приймають участі, особисті речі онуки в квартирі відсутні, що підтверджується належно складеним актом ще станом на 29.04.2014р.
Враховуючи те, що ОСОБА_2, 2005р.н. з моменту реєстрації - січень 2014р., у спірній квартирі ніколи не проживала та не проживає, ніяких перешкод у користуванні спірної квартири їй не чинили, добровільне вирішення цього питання із її законним представником, яким виступає її матір, неможливо, та факт проживання всієї сім'ї на території Польщі свідчить про позбавлення інтересу до спірної квартири.
Позивачка просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_1.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивачка та її представник, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просила їх задовольнити.
Відповідачка та її законний представник мати ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району заперечував проти задоволення позову, та надали суду письмові заперечення, посилаючись, що буде порушено право неповнолітньої дитини ОСОБА_2, 2005 р.н., на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідачів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, представник Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. ст. 12-13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є відповідальним наймачем квартири АДРЕСА_1.
Згідно особового рахунку НОМЕР_3 станом на 17.02.2016 р. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 зареєстрована з 19.05.1992, її донька ОСОБА_4, зареєстрована з 31.01.1995, її син - ОСОБА_6, зареєстрований з 31.01.1995, донька сина - ОСОБА_2, 2005 р.н., зареєстрована з 14.01.2014, та син доньки - ОСОБА_5, 2007 р.н., зареєстрований з 28.10.2007. (а.с. 6)
Відповідно до наданого Акту №43 про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об'єктами права власності територіальної громади м. Запоріжжя від 29.04.2014 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 не проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_2, 2005 р.н., та їхніх речей в квартирі не встановлено. Комісія проводилася з мешканцями квартир 213, 179, 211 зазначеного будинку. (а.с. 5).
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна номер 55334445 від 17.03.2016 року ОСОБА_3 належить 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2, на праві спільної часткової приватної власності. (а.с.13)
Відповідно до довідки Запорізької суспільно-гуманітарну гімназію №27 від 01.04.2014 р. №50 учениця 3-Б класу ОСОБА_2, 21,04.2005р.н. навчається у них та на підставі заяви від 05.08.2013 року батьків дитина проживає за адресою АДРЕСА_2. В особовій справі на час прийняття до першого класу вказана адреса АДРЕСА_6. (а.с. 9)
Згідно листа №24/01-6 від 03.04.2014р. КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» патронаж новонародженої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проводився за адресою: АДРЕСА_6. Також на цю адресу проводився виклик лікаря додому хворої дитини. 05.08.2013 р. дитина вибула на постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2. (а.с. 10)
Листом КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 09.04.2014 р. №01-8/543 повідомили, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 взята на облік в амбулаторія №9 з січня 2014 року, коли звернулася до дільничного лікаря з приводу взяття на облік. (а.с.11).
Відповідно до довідки Запорізької суспільно-гуманітарну гімназію №27 від 06.02.2017 р. №15 учениця 4-Б класу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вибула з навчального закладу у серпні 2015 року для подальшого навчання у Республіці Польща м. Варшава, підтвердження №1/14/15 від 11.08.2015р. (а.с. 7)
Листом КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 28.12.2016р. №01-8/2531 повідомили, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала за адресою АДРЕСА_2, перебувала на обліку в КУ «ЦПМСД №10», амбулаторія №9 з січня 2014 року до вересня 2015 року. За цей час зверталася за медичною допомогою. З вересня 2015 року мати з дитиною виїхали до Польщі, до батька дитини, зі слів матері. На даний час ОСОБА_2 на обліку у закладі не перебуває. (а.с. 8).
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2016 року, яке набрала законної сили 22.04.2016 р., ОСОБА_6 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщення в квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 4).
З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як до реєстрації так і після реєстрації 14.01.2014р. не проживала в квартирі АДРЕСА_1, а проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, що належить її матері ОСОБА_3.
Стаття 29 ЦК України передбачає, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Наявність реєстрації неповнолітньої ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 приводить до додаткових нарахувань сум за житлово-комунальні послуги на неї. Всі витрати по сплаті квартплати та комунальних послуг несе позивачка, як відповідальний наймач квартири, батьки дитини не надають коштів для сплати за житлово-комунальні послуги, не приймають участі в утриманні квартири.
Враховуючи те, що ОСОБА_2, 2005 р.н. з моменту реєстрації - січень 2014р., у квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживала та не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців, фактично виїхала на проживання до іншої країни, жоден із батьків неповнолітньої дитини не зареєстровані і не проживають у спірній квартирі, у матері дитини наявна реєстрація у квартирі, що належить їй на праві часткової приватної власності, батьки за житлово-комунальні послуги за дитину не сплачують, перешкод у користуванні спірною квартирою позивачка не чинила, факт не проживання свідчить про позбавлення інтересу до спірної квартири, тому все це дає правові підстави, для визнання ОСОБА_2, 2005 р.н., такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
На даний час вулиця М. Чуйкова у м. Запоріжжя перейменована на вулицю Професора Толока.
Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст. ст. 64, 71, 72 ЖК України, суд -
Позов ОСОБА_1 -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено - 16 березня 2018 р.

Суддя: Баруліна Т. Є.