Справа № 317 /4002/17
№/п 2-о/317/12/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Запорізький районний суд Запорізької області у

складі:

головуючого судді ГРОМОВОЇ І.Б.,

при секретарі Капто Д.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа:Запорізький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту проживання особи в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання в Україні,яка уточнювалась в останнє 22.02.218 року.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 вказав, що він народився 05.11.1995 року у м.Горіс республіки Вірменія. Його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 1999 році разом із заявником переїхали на постійне місце мешкання в Україну. Також заявник вказав, що починаючи з 01.01.2001 року він постійно мешкав без реєстрації разом із своїми батьками за адресою: с.Лукашеве Запорізького району Запорізької області, по вул.8 Березня, буд. 9. За весь час мешкання на території України нікуди не виїжджав, кордон не перетинав. Окрім цього, в заяві зазначено, що ОСОБА_2 29.05.2009 року отримав ідентифікаційний код у ДПІ Запорізького району Запорізької області. Під час життя на території України, він відвідував дитячий садок в с.Лукашеве Запорізького району Запорізької області, закінчив загальноосвітню школу та отримав атестат про загальну середню освіту. Коли йому виповнилось 16 років ОСОБА_2 звернувся до Запорізького районного УДМС України в Запорізькій області для отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено у видачі паспорту у звязку з тим, що він не має достатніх документів, які можуть підтвердити його особистість.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 був вимушений звернутись із вказаною заявою до суду, в якій просить суд встановити факт того, що він мешкає на території України більше 5 (пяти) років, а саме в період часу з 01.01.2001 року по теперішній час.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_1 підтримав заяву ОСОБА_2 в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Запорізького районного відділу УДМС України в Запорізькій області - ОСОБА_5 була присутня в судовому засіданні, яке відбулося 15.01.2018 року, пояснила, що проти первісної заяви про встановлення факту проживання в Україні заперечує.

Після уточнення позовних вимог заявником ОСОБА_2, від представника Запорізького районного відділу УДМС України в Запорізькій області відзиву не надходило, тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-ІІІ, іноземець або особа без громадянства можуть бути прийняті до громадянства України за їх клопотанням.

Відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Стаття 9 Закону визначає умови прийняття громадянства України:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;

2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов'язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років.

Стаття 1 Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії V-ІІІ-СЛ №428365 від 09.11.1995 року ОСОБА_2 народився 05.11.1995 року в м.Горіс республіки Вірменія, про що в книзі реєстрації актів про народження був зроблений актовий запис №353.

Також у вказаному свідоцтві батьками заявника зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно тимчасової посвідки на постійне місце проживання серії ЗП №005552/40626 ОСОБА_3 виїхав з Вірменії у 1999 році, а згідно тимчасової посвідки на постійне місце проживання серії ЗП № ОСОБА_4, виїхала з Вірменії у 2000 році.

Відповідно до довідки №619 від 22.07.2017 року, яка видана виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області та довідки №926 від 16.02.2018 року, яка видана виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживає без реєстрації з 2001 року по теперішній час за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Лукашеве, вул. 8 Березня, 9 разом із своїми батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до довідки №6004 від 07.07.2014 року, яка видана «Лукашівським ЗНВК дошкільний навчальний заклад», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2001 по 2002 навчався у різновіковій групі Лукашівського НВК, з 2002-2003 років зарахований до 1-го класу Лукашівського НВК, де навчався до 2012 року. У 2012 році вибув до гімназії «Елінт», у січні 2013 року повернувся до 11- го класу Лукашівського НВК, який закінчив 31.05.2013 року.

На підтвердження того, що заявник закінчив Лукашівський НВК 31.05.2013 року, ОСОБА_2 надав до суду копію атестата про отримання базової загальної середньої освіти серії АР №44657959 від 01.06.2013 року.

Крім того в матеріалах справи міститься картка фізичної особи платника податків, яка видана ОСОБА_6 29.05.2009 року.

Всі вище викладені факти дійсно свідчать про те, що особа перебувала на території України з 2001 року.

Згідно довідки Генерального консула ОСОБА_7 Вірменія №131 від 22.07.2016 року, інформація про громадянську приналежність ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в базі даних автоматизованої інформаційної системи Паспортно візового управління Поліції ОСОБА_7 Вірменія та Державної реєстрації населення ОСОБА_7 Вірменія відсутні. ОСОБА_2 паспорт громадянина ОСОБА_7 Вірменія не отримував.

Вказана довідка свідчить про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 не є громадянином ОСОБА_7 Вірменія.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України, викладених в узагальненні судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 01.01.2012 року справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 76 ЦПК Укераїни, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Суду були надані письмові пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Батьки заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїх заявах зазначили, що підтверджують той факт, що ОСОБА_2 дійсно з 2001 року по теперішній час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є директор Лукашівського НВК, де навчався ОСОБА_2 Свідок підтвердила той факт, що ОСОБА_2з 2001 по 2002 навчався у різновіковій групі Лукашівського НВК, з 2002-2003 років зарахований до 1-го класу Лукашівського НВК, де навчався до 2012 року. У 2012 році вибув до гімназії «Елінт», у січні 2013 року повернувся до 11- го класу Лукашівського НВК, який закінчив 31.05.2013 року з відзнакою. Також свідок вказала, що ОСОБА_2 зі своїми батьками територію села не залишав.

Свідок ОСОБА_8 в своїх поясненнях вказала, що вона була класним керівником ОСОБА_2 з 5-го по 11 й клас у Лукашівському НВК, викладала в нього російську мову та зарубіжну літературу. Також свідок пояснила, що ОСОБА_2 проживає з 2001 року по теперішній час за адресою: Запорізька область Запорізький район, с.Лукашеве, вул. 8 Березня, 9.

У відповідності до вимог п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки заявником ОСОБА_2 надано суду достатньо переконливих доказів, суд приходить до висновку про задоволення його заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,5,7,10,13,18,48,58,60,128,130,76-81,83, 247,293,294,315,316,319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає на території України більше 5 (пяти) років, а саме в період часу з 01.01.2001 року по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складений 12.03.2018 року.

Суддя І.Б.ГРОМОВА