АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 621/1440/17 Головуючий суддя І інстанції Бібік О. В.
Провадження № 22-ц/790/1457/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про встановлення батьківства або материнства
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря судового засідання - Колесник О.Е.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_4, ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_5. ОСОБА_6, служба у справах Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення аліментів,

встановив:

13 липня 2017 року по справі за позовом Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення аліментів, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області постановлено заочне рішення.

20 вересня 2017 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року вищевказана заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 229 ЦПК України. Для усунення недоліків ОСОБА_3 був встановлений п'ятиденний строк з моменту отримання копії ухвали.

На виконання ухвали ОСОБА_3 направила на адресу суду заяву, яка надійшла 21 листопада 2017 року, вх. №13969.

У заяві ОСОБА_3 зазначила, що ухвала судді від 18 жовтня 2017 року була отримана нею 14 листопала 2017 року.

Ухвалою цього ж суду від 22 листопада 2017 року з мотивів невиконання вимог ухвали про усунення недоліків заяви, було повернуто заяву ОСОБА_3

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилається на те, що

вона перебуває під вартою з 17.07.2013 року, коштів не отримує тому не може сплатити судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення суду, однак судом першої інстанції ця обставина не була врахована. Вказала, що вимога сплатити судовий збір становить надмірний тягар, що порушує передбачене у ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право ОСОБА_3 ініціювати процес перед судом, як складову частину права на доступ до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення зави позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 18 жовтня 2017 року, зокрема щодо необхідності сплати судового збору, тому вона відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України підлягає поверненню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пред'явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Стаття 119 ЦПК України в редакції 2004 року передбачає перелік вимог, яким повинна відповідати позовна заява (заява), а саме: вона повинна містити найменування суду до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви, а також повинні додаватися документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 7 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до положень ст. 121 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діяла на час постановлення ухвали про залишення без руху) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Аналогічні положення містить і ст.185 чинного ЦПК в редакції від 15.12.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2017 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення, та ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18 жовтня2017 року вищевказана заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 229 ЦПК України. Для усунення недоліків ОСОБА_3 був встановлений 5-денний строк з моменту отримання копії ухвали.

Однак, суд у резолютивній частині ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року про залишення без руху не зазначив, які конкретні недоліки необхідно усунути і лише вказав, що необхідно: «скласти заяву відповідно до вимог ст.229 ЦПК України», а також вимагав надати документ про сплату судового збору у сумі 320 грн.00 коп.

Від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона зазначила свої доводи на обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення з посиланням на докази, зазначила учасників справи. При цьому вона вказала, що отримала ухвалу 14.11.2017 року, і що документ про сплату судового збору вона не взмозі надати, оскільки знаходиться в СІЗО не в статусі підсудної і така вимога порушує ст. 129 Конституції України. При цьому просила надати їй адвоката.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права; пропорційність у застосуванні норм цивільного процесуального права.

Повертаючи ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.11.2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд з тих мотивів, що вона не виконала ухвалу суду про виправлення недоліків, суд не врахував того факту, що ОСОБА_3 перебуває в СІЗО, внаслідок чого була істотно обмежена в своїх можливостях як сплатити судовий збір, так і отримати правову допомогу для виправлення недоліків, зазначених в ухвалі районного суду від 18.10.2017 року про що ОСОБА_3 прямо вказала суду у своїй заяві, що в контексті положень п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. про право є необхідним з огляду на те, що суд не вказав в резолютивній частині ухвали про конкретний зміст недоліків.

При таких обставинах заяву про перегляд заочного рішення суд непропорційно обмежив право ОСОБА_3 на перегляд заочного рішення, проявивши при цьому зайвий процесуальний формалізм, чим порушив гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на доступ до суду.

Виходячи з наведеного, слід визнати, що оскаржувана ухвала від 22.11.2017 року про повернення заяви ОСОБА_3 не відповідає принципу верховенства права та завданням цивільного судочинства, і тому підлягає скасуванню, як незаконна.

При вирішенні питання стосовно розгляду заяви ОСОБА_3 суду слід зважити на вищевказане і вирішити це питання відповідно до передбачених у п.1 ст.6 Конвенції прав кожного на справедливий суд.

Таким чином суд першої інстанції порушив вказані норми цивільного процесуального права, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржена ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, із постановленням ухвали про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції згідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України.

З урахуванням застосованого відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплата судового збору покладається на відповідача - ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 6 ч.1 ст.374, ст.ст. 381-384, 388-392 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для її розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 06 вересня 2012 року Зміївським РС ГУДМС України в Харківській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 320 грн.00 коп. на рахунок апеляційного суду Харківської області: розрахунковий рахунок: 0011; отримувач коштів: УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова; код отримувача: 37999628 ;банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області ;код банку отримувача: 851011 ;код бюджетної класифікації: 22030101.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.03.2018 року.

Головуючий: В.Б. Яцина.

Судді: І.В. Бурлака.

П.В.Кісь.