справа № 2/325/129/2018р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Васильцової Г.А.,

при секретарі Міняйло А.П.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом представника засновника ФГ «Арго» ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Приазовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування тимчасового обмеження;

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1, застосоване ухвалою Приазовського районного суду від 13.12.2016 року.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Приазовського районного суду від 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 як керівника ФГ «Арго», що є боржником у виконавчому провадженні, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України. Відповідно до рішення ФГ від 14 грудня 2017 року директором ФГ «Арго» призначений ОСОБА_5. Оскільки ОСОБА_1 вже не є керівником підприємства - боржника, просить суд скасувати вказане тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав участь у АТО, та йому необхідно проходити державну реабілітаційну програму «Повернення до життя» що потребує виїзду до Республіки Білорусь.

21.02.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення, в яких зазначено, що позовна заява не підлягає задоволенню, бо в провадженні ВДВС перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргу з ФГ «Арго» на загальну суму 326293,99 гривень. У зв'язку з ухиленням від сплати суми боргу у добровільному порядку за поданням державного виконавця ухвалою суду було обмежено у праві виїзду керівника боржника ОСОБА_1. 28.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Зазначена обставина не є підставою для скасування тимчасового обмеження державним виконавцем, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 28.02.2018 року за клопотання представника відповідача до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, були залучені стягувачі за виконавчими провадженнями: ТОВ «Зелена -Країна», що розташована за адресою: 03038 м. Київ, вул.. Ямська, 8; і ПАТ «Компанія «Райз»»,що розташована за адресою: 71708, Запорізька область, м. Токмак, вул.. Гоголя 136 .

Інших заяв та заперечень від учасників справи до суду не надходило.

Представник позивача в судовому засідання підтримав заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Представник третьої особи ТОВ «Зелена -Країна» у судове засідання не з′явився, належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 34/, не повідомив суд про причину своєї неявки.

Представник третьої особи ПАТ «Компанія «Райз»» у судове засідання не з′явився, на адресу суду повернувся конверт з довідкою про причину повернення: «нема вже такої організації», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 35/.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року у справі № 325/1699/16-ц керівник ФГ «Арго» ОСОБА_1 тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України з метою забезпечення прав стягувачів у виконавчому провадженні та з метою забезпечення виконання рішень щодо стягнення коштів з боржника ФГ «Арго» на загальну суму 326293,99 грн.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.12.2017 року /а.с. 15/ на підставі рішення № 20 від 14 грудня 2017 року /а.с. 14/ відбулася зміна керівника ФГ «Арго» з ОСОБА_1 на ОСОБА_5.

Жодною із сторін не заперечується, що зведене виконавче провадження з примусового виконання рішень судів про стягнення заборгованості з ФГ «Арго» на загальну суму 326293,99 грн. не виконане.

Проте, виконавчі документи про стягнення з ФГ «Арго» суми боргу повернуті стягувачам у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, що підтверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 47080897 від 28.12.2016 р. /а.с. 13/ та обставинами, викладеними в запереченнях відповідача /а.с. 23-25/.

Листом Приазовського районного відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області від 28.12.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у скасуванні обмеження у праві виїзду за межі України , оскільки підстав на даний момент у державного виконавця відсутні /а.с. 16/.

Відповідно до норми ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист.

Положеннями конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру («Плахтєєв та Плахтєєва проти України»). Відповідно до практики Суду, поняття «права та обов'язки цивільного характеру» є автономним від національного законодавства й застосовується до широкого спектру прав та обов'язків, які є цивільними за своєю суттю (рішення у справі Ferrazziniv. Italy). У справі «Трегубенко проти України» Суд звернув увагу на те, що усунення з-під юрисдикції судів розгляду певної категорії цивільних спорів суперечить праву на доступ до суду, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції (п. 44 Рішення). Ця ж позиція Суду була висловлена у справі «Брумареску проти Румунії» та у справі «Василеску проти Румунії» (пп. 39-41).

Згідно з п. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав чи свобод інших осіб.

Відповідно до роз'яснення Верховного Суду України, викладених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно до п. 4 розділу IV Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 року № 256/5/65, інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, обмеження ОСОБА_1, як колишнього керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за кордон у даному випадку не досягає мети для реального виконання судових рішень.

А з урахуванням же наявних у матеріалах справи, саме: рішення № 20 від 14 грудня 2017 року про звільнення керівника ФГ «Арго» ОСОБА_1 та призначення нового керівника ОСОБА_5, обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон не може більше пов'язуватися із процедурою виконання відповідних судових рішень, для такого обмеження зникла будь-яка підстава. Тож існування цього обмеження щодо ОСОБА_1 позбавлене правової підстави, практичного змісту та порушує права особи на вільне пересування.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, Порядком взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 року № 256/5/65, суд

В И Р І Ш И В:

Позов представника засновника ФГ «Арго» ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Приазовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування тимчасового обмеження задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, що встановлене ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складений 26.03.2018 року.

Суддя Г.А. Васильцова