Справа№340/659/17
Провадження № 2/340/59/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

з участю секретаря судового засідання Фурманюк В.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Маротчак М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_4. Однак, спільне життя із відповідачем не склалося, шлюб між ними було розірвано у вересні 2010 року. З часу розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із нею, а відповідач не проявляв інтересу до сина, перестав брати участі у його вихованні, не відвідує його, внаслідок чого повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.А тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач створив нову сім'ю, а із спільною дитиною припинив спілкування. Коли вона вирішила стягувати із відповідача аліменти, у 2012 році за його позовом було винесено рішення, яким визначено спосіб участі батька у вихованні сина та встановлено час спілкування. Однак, відповідач жодного разу не скористався своїм право на побачення з дитиною у визначений судом час та день, на неодноразові телефонні дзвінки сина не відповідає, або обіцяє зателефонувати пізніше, однак в подальшому не виходить на зв'язок. Жодної матеріальної допомоги дитині не надає, участі у вихованні та розвитку дитини не бере, аліменти не сплачує, погрожує їй не дати дозволу дитині виїзду за кордон у випадку небажання відмовитися від стягнення аліментів. А тому вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. 23.01.2018 надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації Маротчак М.Ю. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Пояснила, що дане питання розглядалося на засіданні комісії органу опіки та піклування, де було встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, матеріально не підтримує, не цікавиться навчанням та розвитком. Зазначила, що на даний час неповнолітній син проживає з матір'ю. А тому, органом опіки було винесено рішення від 04.01.2018 №1 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав.

У відповідності до ч. 2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Крім цього, як роз'яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_2, виданим виконкомом Красноїльської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 6), батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2010 (а.с.7) шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_4 за спільною згодою батьків залишено проживати з матір'ю ОСОБА_1

В судовому засіданні безспірно встановлено, що починаючи з 2010 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає із матір'ю ОСОБА_1 за адресою с Білоберізка Верховинського району Івно-Франківської області та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач з дитиною не проживає.

Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, довідки Білоберізької сільської ради про склад сім'ї за №№ 986, 988 від 10.11.2017 (а.с. 15,16), неповнолітній ОСОБА_4 проживає однією сім'єю зі своєю матір'ю ОСОБА_1, яка самостійно займається вихованням сина, забезпечує його всім необхідним. Дана сім'я проживає в хороших умовах, житловий будинок знаходиться в гарному стані. До складу сім'ї входить також ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2..

Згідно із характеристикою №987 від 10.11.2017 (а.с. 13), виданою на ОСОБА_1 Білоберізькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області, за місцем проживання вона характеризується позитивно, сама виховує сина, є доброю матір'ю та господинею, користується авторитетом та повагою серед односельчан.

Із характеристики, виданої Верховинською ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с. 14) на учня 5-го класу ОСОБА_4, вбачається, що за місцем навчання дитина характеризується як старанний, дисциплінований та уважний учень, його вихованням займається виключно матір.

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона являється подругою позивачки, їхні діти навчаються в одному класі. За весь період навчання, а саме з 1 по 5 клас вона жодного разу не бачила батька дитини, він не приймає участі у шкільному житті дитини.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що являється близькою подругою позивачки ОСОБА_1, вони спілкуються кожного дня, бувають одна в одної вдома. Їй відомо про те, що починаючи з 2010 року дитина постійно проживає з матір'ю, батько не цікавиться дитиною, матеріальної допомоги не надає, не провідує його. Відповідач відвідував дитину у 2016 році, тоді вона особисто бачила його. Їй відомо, що на даний час хлопчик вже не хоче бачитися із батьком.

Згідно розрахунку по аліментах станом на 27.03.2016 (а.с.17) борг ОСОБА_3 по аліментах становив 25516,85 грн.

Крім цього, з висновку органу опіки та піклування оформленого у формі рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини Верховинської районної державної адміністрації від 04.01.2018 за №1 (а.с 34) вбачається, що ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, матеріально його не забезпечує, не цікавиться фізичним, духовним та культурним розвитком сина, аліменти своєчасно не сплачує. А тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З врахуванням наведеного, оскільки відповідач ОСОБА_3 з 2010 року ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню малолітнього ОСОБА_4, не цікавився його фізичним, моральним і духовним розвитком, подав до суду заяву про визнання позову, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4, у зв'язку із чим позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.11-13, 81, 141, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23 березня 2018 року.

Суддя А.Б. Бучинський