Провадження № 22-ц/773/158/18 Категорія: 59 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Русинчука М.М.,

суддів Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

з участю: секретаря Лимаря Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29.08.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинив виконавчий напис, яким стягнув з нього заборгованість за кредитним договором №0201/0808/45-121, укладеного 22.08.2008 року з відкритим акціонерним товариством (далі ВАТ) «Сведбанк» в розмірі 55 811,89 доларів США.

Вважає, що цей виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням норм діючого законодавства, оскільки він не переконався у безспірності грошової вимоги та не повідомив про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 55 811,89 доларів США з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Альфа-Банк» за кредитним договором №0201/0808/45-121 від 22.08.2008 року та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.08.2016 року, зареєстрований в реєстрі за №16146, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів у сумі 55 811,89 доларів США з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №0201/0808/45-121 від 22.08.2008 року.

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 826,80 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_3 просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з'явилися. Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників.

Враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі їх представників та вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення місцевого суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу. Крім того, відповідач не надав доказів на підтвердження направлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості, отримання позичальником такої вимоги та її невиконання у встановлений строк.

Однак, до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та без повного зясування обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20.08.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0201/0808/45-121 з додатковими угодами №1, №2 до нього, відповідно до умов якого останньому надано кредит в розмірі 51 500 доларів США під 12,5% річних строком до 22.08.2028 року (а.с.8-14).

В подальшому відбулася заміна кредитора у зобовязанні з ВАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк», а згодом на ПАТ «Альфа-Банк».

29.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат» було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16146, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №0201/0808/45-121 від 22.08.2008 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №937, якому, в свою чергу, право вимоги було відступлено ПАТ «Сведбанк», на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №1306,1307 (а.с.15).

У виконавчому написі зазначено відомі дані боржника ОСОБА_1, а також, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.01.2015 року по 08.07.2016 року. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом - 46 618,83 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 9 193,06 доларів США.

На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, який має силу виконавчого документа, 04.10.2016 року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження №52480228 (а.с.18).

Постановою цього ж державного виконавця від 14.12.2016 року вказане виконавче провадження зупинено на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.12.2016 року (а.с.29).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що виконавчий напис нотаріуса від 29.08.2016 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинивши його, нотаріус не перевірив документи надані банком, які б підтверджували безспірність заборгованості та належним чином не повідомив його як позичальника про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, імя, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі Перелік документів) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до п. 2 вказаного Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Стягувачем, як цього вимагають положення зазначеного вище законодавства для одержання виконавчого напису були подані: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; документи, що підтверджують безспірність заборгованості (виписки із рахунків боржника).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом днем виникнення права вимоги позичальника до боржника ОСОБА_1 є 10.01.2015 року (виникнення у боржника простроченої заборгованості за кредитом) (а.с.63), стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса від 29.08.2016 року проведено за період з 10.01.2015 року по 08.07.2016 року тобто в межах трьохрічного строку позовної давності відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Проте, суд першої інстанції не звернув на це уваги, визнаючи виконавчий напис нотаріуса від 29.08.2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивачем не доведено, що існують невирішені спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису і такі обставини не встановлені судом при вирішенні спору.

Крім того, як вбачається з наявних у справі доказів, на адреси позивача 18.07.2016 року за вих. №59348-34-б/н була направлена вимога про дострокове повернення кредитної заборгованості, зокрема на адресу: вул. Бринського, 4/6, м. Луцьк, Волинська область та проспект Відродження, 14/36, м. Луцьк, Волинська область (а.с.90). Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення №969 від 23.07.2016 року, яке направлялось на адресу позивача: проспект Відродження, 14/36, м. Луцьк, Волинська область, ним ця вимога була отримана особисто 23.07.2016 року (а.с.91-92).

Оскільки вимогу позивач отримав 23.07.2016 року, а виконавчий напис був вчинений нотаріусом 29.08.2016 року з дотриманням п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, тобто після спливу 30 днів з моменту отримання вимоги, тому відповідачем вимоги п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилався місцевий суд у своїх висновках, не порушено.

Наведене вище свідчить, що безспірність вимог банку, що є підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та надано докази на підтвердження того, що позивачем була отримана письмова вимога банку про усунення порушень, у звязку з чим висновки місцевого суду про відсутність підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 606,32 грн.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2017 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 606 (шістсот шість) грн 32 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: