Справа № 161/4103/18
Провадження № 2-о/161/105/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Рудської С.М.

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

прокурора Куприянчик С.І.

представника заявника ОСОБА_3.

заінтересованої особи ОСОБА_4

особи, щодо якої ставиться питання про госпіталізацію ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою лікаря-ординатора відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4, особа стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію ОСОБА_5, про госпіталізацію недієздатної особи до психіатричного закладу,

В С Т А Н О В И В :

Лікар-ординатора відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію недієздатної особи ОСОБА_5 до психіатричного закладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5, 14.12.1963 р.н, 19.03.2018 року була доставлений до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька бригадою швидкої допомоги за заявою і в супроводі опікуна ОСОБА_4, неодноразово в житті в зв'язку з вираженим погіршенням психічного стану. ОСОБА_5 була оглянута черговим лікарем приймального відділення, підтверджена необхідність її госпіталізації, скерована у стаціонар. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 31839, медичної карти стаціонарного хворого № 913 та заяви опікуна від 19.03.2018 року перебуває на диспансерному обліку з 1985 року. З того часу ОСОБА_4 тридцять пять разів лікувалася у ВОПЛ №1 з приводу параноїчної шизофренії. Після останньої виписки 14.08.2017 року вона проживала вдома з опікуном. Останній тиждень її стан погіршився, стала збудженою, некерованою, напруженою, агресивною до оточуючих. Майже не спить вночі, мислення не послідовне, голосно розмовляє сама з собою, нецензурно лається, агресивна по відношенню до оточуючих людей. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 20.03.2018 року ОСОБА_5 потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. На підставі викладеного просить госпіталізувати ОСОБА_5 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

В судовому засіданні лікар-ординатор ОСОБА_3 заяву підтримав з підстав в ній зазначених, просила суд заяву задовольнити.

Заінтересована особа - опікун ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Суду додатково пояснив, що протягом останнього місяця у його матері почалися загострення, звичайні ліки їй не допомагають. Він боїться залишити матір саму вдома, бо вона веде себе неадекватно, агресивно по відношення до людей, майже не спить ночами.

Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала щодо її примусової госпіталізації.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу, вважає її обґрунтованою.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів № 333 від 20.03.2018 року ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з 19.02.1985 року. З того часу тридцять пять разів лікувався у ВОПЛ №1 з приводу параноїчної шизофренії, прогрендієнтого перебігу, параноїдального синдрому, емоційно-вольового зниження, мовно-рухомого збудження з агресивність до оточуючих. Після останньої виписки 14.08.2017 року проживала вдома з опікуном. Підтримуюче лікування приймала нерегулярно. Останній тиждень стан погіршився, став збудженим, некерованим, напруженим. Майже не спить вночі, неконтактна, орієнтована всебічно, на запитання відповідає не по суті, багатослівна. Говорить сама з собою, періодично нецензурно лається, Мислення не послідовне, розірване, прискорене, емоційно не стійка. Все попередньо зазначене стало приводом для теперішньої госпіталізації (а.с. 4-5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2012 року ОСОБА_5 визнана недієздатною, а ухвалою від 23.04.2013 року ОСОБА_4 було призначено її опікуном (а.с. 6-7).

Виходячи з даних анамнезу та об'єктивного стану, ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїчної шизофренії, прогрендієнтого перебігу, параноїдального синдрому, емоційно-вольового зниження, мовно-рухомого збудження з агресивність до оточуючих, які позбавляють її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого вона вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

Відповідно до рішення Конституційного суду України прийнятого 01 червня 2016 року визнано неконституційними положення третього речення частини першої статті 13 Закону України „Про психіатричну допомогу від 22 лютого 2000 року № 1489III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву лікаря-ординатора відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4, особа стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію ОСОБА_5, про госпіталізацію недієздатної особи до психіатричного закладу слід задовольнити строком до 6 (шести) місяців

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76-81, 89, 259, 260, 264, 265, 341, 342 ЦПК України, на підставі ст.ст. 14, 16, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря-ординатора відділення № 4 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4, особа стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію ОСОБА_5, про госпіталізацію недієздатної особи до психіатричного закладу -задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу - Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька строком до 6 (шести) місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 21.03.2018.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_6

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2