Постанова

Іменем України

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/10792/15-ц

провадження № 61-6732св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві,

відповідач - Головне управління Державної служби з питань праці у Київській області,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Юкей Партнерз»,

ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Маліновської В. М. від 20 січня

2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Українець Л. Д. від 12 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

15 квітня 2015 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві звернулося до суду з позовом до

Головного управління Державної служби з питань праці у Київській області, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Юкей Партнерз» (далі - ТОВ «Юкей Партнерз»), ОСОБА_4, про скасування актів.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Юкей Партнерз» проводило роботи з виготовлення та монтажу світлопрозорих конструкцій та навісного вентильованого фасаду з граніту на підставі договору субпідряду на об'єкті будівництва адміністративного будинку по вулиці Мельникова у місті Києві.

23 жовтня 2013 року на зазначеному об'єкті стався нещасний випадок з ОСОБА_5, внаслідок якого останній помер. За наслідками розслідування 25 жовтня 2013 року були складені акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1. Відповідно до цих актів нещасний випадок з ОСОБА_5 був визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом. Позивач зазначав, що висновок у зазначених актах ґрунтується на висновку Територіальної державної інспекції з питань праці у місті Києві, відповідно до якого трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично допущено до роботи, що на думку позивача не відповідає дійсним обставинам.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд скасувати акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, затверджені 31 грудня 2014 року, що стався 23 жовтня 2013 року з ОСОБА_5

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року у задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_5 на момент настання нещасного випадку був фактично допущений до роботи підсобним робітником, про що було відомо генеральному директору ТОВ «Юкей Партнерз», у зв'язку з чим є підстави вважати, що нещасний випадок, який стався 23 жовтня 2013 року з ОСОБА_5, пов'язаний з виробництвом.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 10 червня 2016 року,

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_5, не пов'язаний з виробництвом, оскільки потерпілий не працював у ТОВ «Юкей Партнерз» на умовах трудового договору, а виконував разову роботу, за усною вказівкою виконуючого обов'язки начальника дільниці, в якого відсутні повноваження щодо прийняття на роботу та звільнення працівників підприємства.

Відзиву до касаційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на момент настання нещасного випадку) нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок).

Дія цього Порядку відповідно до пункту 2 поширюється на: власників підприємств або уповноважені ними органи; працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем; фізичних осіб - підприємців; членів фермерського господарства, членів особистого селянського господарства, осіб, які працюють за договором, укладеним відповідно до законодавства.

Згідно з абз. 5 пункту 38 Порядку факт перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем, якщо відповідні документи не оформлені роботодавцем, але потерпілий фактично допущений до роботи, підтверджується в установленому порядку Державною службою з питань праці на запит голови спеціальної комісії або у судовому порядку.

Відповідно до частин другої та третьої статті 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Між тим трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження видано не було, але працівника фактично було допущено до роботи (частина четверта статті 24 КЗпП України у редакції, чинній на момент настання нещасного випадку).

Судами установлено, що згідно інформації, викладеної у листі Територіальної державної інспекції з питань праці у місті Києві, директором ТОВ «Юкей Партнерз» Морозюком К. В. надано письмове пояснення, в якому зазначено, що згідно дати розпису ОСОБА_7 в журналі техніки безпеки, останній працював як підсобний робітник на підприємстві, трудові відносини з ним оформлені не були. Позивач не надав жодних доказів на спростування зазначеної інформації.

За таких обставин суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами склалися трудові відносини, оскільки фактично потерпілий був допущений до роботи, а нещасний випадок, який стався з ОСОБА_5 23 жовтня 2013 року, внаслідок якого останній помер, є таким, що пов'язаний з виробництвом, отже підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скаргизводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

З урахуванням наведеного, рішення судів попередніх інстанцій є такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О.В. Білоконь

С. Ф. Хопта