КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8121/17
Провадження № 2/552/252/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2018 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
Головуючого судді Кузіної Ж.В.
При секретарі Павленко Л.М.
З участю представника позивача ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль,-
Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання за нею права особистої приватної власності на автомобіль НОМЕР_1, припинити за відповідачем права власності на даний автомобіль, зобовязати відповідача передати позивачу автомобіль та технічну документацію. У заяві посилалась на те, що 25 вересня 2015 року зареєстрований шлюб між сторонами. Через два місяці сторони придбали даний автомобіль за кошти у сумі, еквівалентній 5 700 доларів США, які передав позивачу її батько ОСОБА_4 Відповідач ввів позивача в оману та зареєстрував автомобіль на своє імя. Сторони не могли придбати спірний автомобіль за спільні кошти, оскільки позивач не працювала, а заробітна плата відповідача складала 1 000 грн., вони фактично перебували на утриманні батьків позивача.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома, відзив на позовну заяву не направив.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України розгляд справи судом здійснюється за умовами заочного порядку.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб.
Згідно договору купівлі-продажу від 05 грудня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, ОСОБА_6 продав , а ОСОБА_3 купив автомобіль універсал марки Honda CRV днз ВІ4647 СЕ. Продаж автомобіля вчинений за 50 000 грн.
Відповідно до п.13 цей правочин вчиняється зі згоди ОСОБА_7, підпис на заяві якої засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 05 грудня 2015 року за реєстровим номером 4088.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивач це його донька. З 2002 року він працює за межами країни на будівельних роботах. Його щомісячний дохід складає суму, що еквівалентна 2 000 доларів. Враховуючи, що його донька була вагітна, тому вирішив придбати для неї автомобіль, передавши їй кошти у сумі, еквівалентній 5 700 доларів США. Будь-якого письмового підтвердження передачі коштів немає. Відповідач придбав автомобіль за кошти, що еквівалентні 4 700 доларів, решту суми витратив на свій розсуд. У вересні 2017 року дізнався, що відповідач зареєстрував за собою право власності на автомобіль .
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Пункт 3 ч.1 ст. 57 СК України регламентує, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Позивач , як на підставу для задоволення позовних вимог посилалась на ту обставину, що кошти в сумі 5 700 доларів США, за які був придбаний автомобіль НОМЕР_1 належали їй особисто,бо ці кошти передав їй батько ОСОБА_4 , який накопичував ці кошти протягом часу.
Судом не можуть бути прийняті до уваги дані обставини виходячи з наступного.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Позивачем ні до позовної заяви , ні в судовому засіданні представником позивача не надано належних доказів у розумінні ст. ст. 77,78 ЦПК України, що вказані кошти є її особистою власністю, чи передані їй батьком.
При укладанні договору купівлі-продажу спірного автомобіля, відповідно до п.13 договору , правочин вчинявся зі згоди позивача, підпис на заяві якої засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 05 грудня 2015 року за реєстровим номером 4088.
Отже, на час придбання автомобіля позивачеві було відомо, що спірний автомобіль придбає її чоловік, на своє імя, про що вона надала йому свою згоду.
Не є підставою для задоволення позовних вимог та обставина, що ОСОБА_4, батько позивача, давав кошти на придбання автомобіля з метою придбання його на імя позивача, оскільки автомобіль придбавався в період зареєстрованого шлюбу і відповідно до вимог ст. 60 СК України, навіть у разі оформлення права власності на позивача відноситься до спільної сумісної власності подружжя.
Договір дарування коштів на придбання автомобіля між позивачем та її батьком не укладався, будь-яких інших доказів, щодо передачі коштів позивачеві суду не надано.
Суд не приймає до уваги посилання представника позивача про відсутність у сторін, на час придбання автомобіля коштів, оскільки автомобіль був придбаний в період шлюбу і позивач не надала доказів того, що кошти, які витрачені на придбання спірного автомобіля належали їй особисто та були її особистою власністю.
Що стосується доказів про переведення на рахунок позивача від її батька ОСОБА_4 коштів , починаючи з 03 травня 2016 року, то зазначені обставини не можуть вплинути на доведення факту належності позивачу особистих коштів , що витрачені на придбання спірного транспортного засобу.
На підставі вищевикладеного, у судовому засіданні представником позивача не доведено факт придбання спірного автомобіля за особисті кошти позивача, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 263, 265, 282 ЦПК України,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до ОСОБА_3 ( місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3) про
визнання права власності на автомобіль відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України , не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий Ж.В. Кузіна