РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10116/17

Провадження № 2/643/988/18

23.01.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря - Постульга О.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Управління служб в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа: Управління служб в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини з матір'ю та стягнути судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з 25.06.2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейно життя не склалось, відповідач проживає окремо, дитиною не цікавиться, необхідність встановлення місця проживання дитини з матір'ю викликано наявним конфліктом між матір'ю та батьком дитини. Відповідач постійно погрожує, що забере дитину до себе, сварки між батьками негативно впливають на психіку дитини та формування світогляду. Згода між батьками з даного предмету позову відсутня, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Крім того, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1800 гривен щомісячно з урахуванням індексації , до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка позовні вимоги підтримала, просила слухати справу у її відсутність та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутність, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи: служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явились, на адресу суду надіслали клопотання про слухання справи за їх відсутності, а також надали письмовий висновок, в якому вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір'ю.

У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.06.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюбі НОМЕР_4, виданого Московським районним у м. Харкові відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції Харківської області 01.07.2017 року, актовий запис №742.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3, виданого Московським районним у м. Харкові відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції Харківської області 27.01.2017 року, актовий запис №108.

Відповідно до довідки дільниці № 40 КП «Жилкомсервіс» від 27.06.2017 року вих. .№ 1256, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає та зареєстрована разом з донькою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1, що належить позивачці на праві власності відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кулієвою Л.Л. 26.09.2016 року, реєстровий № 861.

Необхідність встановлення місця проживання дитини з матір'ю викликано наявним конфліктом між матір'ю та батьком дитини, сварки між батьками негативно впливають на психіку дитини та її формування.

Відповідно до висновку Управління служб в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року разом з матір'ю вбачається, що ОСОБА_1 матеріально забезпечена, займає посаду секретар - друкарка Центру заочного навчання Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», згідно з наказом № 530 С від 27.03.2017 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до виповнення її трирічного віку. Позитивно характеризується за місцем роботи медичних протипоказань щодо виховання власної дитини не має, умови проживання в квартирі добрі, в наявності всі комунальні зручності, для дитини створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку. Питання щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1 було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. На засідання Комісії батько дитини ОСОБА_2 особисто підтвердив, що не заперечує проти визначення проживання дитини разом з матір'ю.

Діючи в інтересах дитини, Управління служб в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1.

За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком , коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити та встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю - ОСОБА_1, оскільки в даний час дитина мешкає з матір'ю, мати займається вихованням та утриманням дитини, у квартирі створені належні умови для проживання дитини, дитина оточена увагою та турботою, вказані обставини підтверджуються висновком Управління служб в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.

Позивачка посилається на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач офіційно не працює має нерегулярні доходи, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1800 гривен щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації (п. 2 ст. 184 Сімейного кодексу). Індексація проводиться згідно із Законом «Про індексацію грошових доходів населення».

З урахуванням обставин, які перелічені в ст. 182 СК України, суд визначаючи розмір аліментів виходить з того, що відповідач проти позову не заперечує, у зв'язку з чим вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1800 гривень щомісяця, до досягнення повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 гр. 00 коп. суд стягує з відповідача в дохід держави.

Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки в сумі 640 грн., сплачений останньою при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259,263-265,354 ЦПК України, ст. ст. 7, 19,141, 161, 180, 181,182, 183, 272 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини разом з матір'ю - задовольнити.

Визначити постійне місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (іпн. НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот ) гривен щомісячно, починаючи з 08.08.2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (іпн. НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок ) гривен.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (іпн. НОМЕР_2) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок ) гривен.

Рішення в частині стягнення платежу аліментів в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.