АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року суд апеляційної інстанції у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.
при секретаріПотапьонок К.В.,
за участі представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до відділення «Центральне» філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа ОСОБА_7 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання договору поруки, укладеного 01.08.2007 р. між ним та ПАТ КБ «Приват Банк» припиненим. /а.с. 4/

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 100-101/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач збільшив розмір відсотків за користування кредитними коштами з 15% річних до 18% річних, що, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, є підставою для припинення поруки. Зазначав про те, що розрахунок, наданий відповідачем зі зменшеною відсотковою ставкою до 10,56 % станом на 23.05.2017 року, не спростовує її попереднього підняття. Таким чином, вказував на те, що порука припинилась з моменту підвищення відсоткової ставки - 27.01.2010 року.

Відділення «Центральне» філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приват Банк» своїм правом, відповідно до ст. 360 ЦПК України, не скористалось. Про день та час розгляду справи повідомлене належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового направлення /а.с. 132/.

№ справи 759/1130/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/772 /2018
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 01 серпня 2007 року між ОСОБА_7 та ВАТ КБ «Приват Банк» укладено Кредитний договір №K2HCGL00260481, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти шляхом: видачі коштів через касу на строк по 31 липня 2037 року включно, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 81 250 дол. США на наступні цілі: придбання нерухомості в сумі 70 000 дол. США зі сплатою за користування Кредитом відсотків, що нараховуються у розмірі 0,88% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту, а також комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,3% суми виданого кредиту, а також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,008% щомісячно в період сплати. Періодом сплати вважати період з 25 по 30 число кожного місяця. /а.с. 29-33/.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №K2HCGL00260481 від 01.08.2007 року, між ОСОБА_6 та ВАТ КБ «Приват Банк» укладено договір поруки №K2HCGL00260481/01, відповідно до якого Поручитель зобов'язався відповідати перед Кредитором за виконання зобов'язань Позичальника. /а.с. 28/

Відповідно до п. 2 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язань за Кредитним договором у тому ж розмірі, що й Позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 зобов'язань за Кредитним договором, а саме порушенням графіку погашення, у Позичальника утворилась заборгованість /а.с. 17-21, 62-72/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно керувався ч. 2 ст. 554 ЦК України про те, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом; а також обґрунтовано врахував правову позицію Верховного Суду України № 6-272цс16 від 29.06.2016 року, згідно якої у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Встановивши, що обсяг відповідальності ОСОБА_6 як поручителя не збільшився внаслідок перерахунку у добровільному порядку ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за Кредитним договором №K2HCGL00260481 від 01.08.2007 року станом на 23.05.2017 року виходячи з відсоткової ставки 10,56% річних, а також визначивши, що пропуск шестимісячного строку вимоги про виконання відповідної частини зобов'язання не припиняє правовідносин поруки в цілому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність визначених ч.1, 4 ст. 559 ЦК України підстав для припинення поруки, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що порука припинилася 27.01.2010 року в момент підвищення без згоди поручителя відсоткової ставки за Кредитним договором з 15,00 відсотків річних до 18,00 відсотків річних, колегією суддів не приймаються до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі№ 6-172цс12 від 20 лютого 2013 року.

Таким чином, визначальним при вирішенні питання про припинення поруки є негативний для поручителя наслідок у вигляді збільшення обсягу відповідальності.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, вказаний негативний наслідок для ОСОБА_6 не настав, оскільки ПАТ КБ «Приват Банк» у добровільному порядку було перераховано заборгованість та умови кредитування шляхом повернення до першочергових умов, а саме відсоткової ставки 10,56% річних, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №K2HCGL00260481 від 01.08.2007 року станом на 23.05.2017 року. /а.с. 62-72/

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 15.03.2018 року

Головуючий: Судді: