АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/477/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Болотов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договорів недійсними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року,-

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги не заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Із змісту позову вбачається, що ОСОБА_2 просив визнати недійсними договір індивідуального довірчого управління капіталом від 18 липня 2013 року, та договір індивідуального довірчого управління капіталом від 05 серпня 2013 року.

Вищенаведені договори укладені з однієї сторони - ОСОБА_3, а з іншої - ОСОБА_4

Отже, при пред'явленні особою, яка не є стороною правочинів, позову про визнання цих договорів недійсними, відповідачами в справі повинні бути сторони вказаних договорів.

Утім ОСОБА_4, який був стороною правочинів, не залучений до участі в справі як відповідач. Позовні вимоги до нього не пред'явлені.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення) суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Отже, саме на суд покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також встановити суб'єктний склад учасників спору.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені вимоги закону і фактичні обставини, та в порушення вимог законодавства, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а саме залученню ОСОБА_4 до участі в справі як відповідача.

За таких обставин правильність висновківсуду щодо обґрунтованості чи необгрунтованості позовних вимог, колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністьвисновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду від 12 жовтня 2017 року постановлено з неповним з'ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання договорів недійсними відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук