Ухвала

Іменем України

16 березня 2018 року

м. Київ

справа № 199/4985/14-ц

провадження № 61-7902 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С.Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 січня

2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 квітня 2010 року ОСОБА_4 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши

анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у банку, згідно з якою отримала кредитну карту «Універсальна».

3 серпня 2013 року її кредитну картку було переоформлено на престижну карту «Gold», відповідно до тарифів якої, вона отримала кредит у розмірі

15 тис. грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом від 6 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_4 порушує взяті на себе зобов'язання та станом на 26 жовтня

2015 року має заборгованість в сумі 24 226 грн 98 коп., яка складається з: 16 426 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом, 6 170 грн 28 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи: 500 грн (фіксована частина), 1 129 грн 86 коп. (процентна складова).

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з

ОСОБА_4 на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі судді

ОСОБА_5 від 21 вересня 2016 року задоволено позовні вимоги

ПАТ КБ «ПриватБанк»» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 15 квітня 2010 року у розмірі 24 226 грн 98 коп., яка складається з: 16 426 грн 84 коп. - заборгованість за кредитом,

6 170 грн 28 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 129 грн 86 коп. - штраф (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

Подліянової Г. С., Кримської О. М., Дашковської А. В., від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 січня

2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року касаційну скаргу з матеріалами провадження передано на розгляд до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_4 заявлено клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження із підстав того, що ухвалу суду апеляційної інстанції нею було отримано 31 липня 2017 року, що підтверджується заявою про видачу судових рішень із розпискою про їх отримання.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_4 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору. Оскільки вона не виконала зобов'язання за кредитним договором, то повинна сплатити заборгованість за порушення зобов'язання.

Доводи касаційної скарги про ненадання ПАТ КБ «ПриватБанк» суду доказів отримання ОСОБА_4 15 квітня 2010 року кредитної картки «Універсальна» з лімітом 15 тис. грн. є необґрунтованими, оскільки судами на підставі досліджених і належним чином оцінених доказів встановлено, що підписавши заяву, ОСОБА_4 ознайомилася та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, розташованими на сайті банку, які разом з його заявою складають договір банківського обслуговування, що відповідає вимогам статті 207 ЦК України.

Отже, вказані у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя

від 21 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області

від 24 січня 2017 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников