РІШЕННЯ

іменем України

"13" березня 2018 р. 145/192/18

2/145/329/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 18 травня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька - ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька - ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 09 листопада 2017 року їх шлюб було розірвано.

Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні.

Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Вона працює молодшою медичною сестрою в Тиврівському будинку -інтернаті геріатричного профілю. Її заробітної плати не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати дітей самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність.

Відповідач працездатний, він працює неофіційно, отримує великий дохід і може допомагати їй в утриманні їхніх дітей. Так як точно встановити розмір його доходів немає можливості вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання двох дітей. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього. Інших утриманців у відповідача немає.

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти, в розмірі 3000 гривень щомісячно, на двох дітей, а саме: на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно на двох дітей, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до повноліття дітей. Пояснила, що вона має власний будинок, земельну ділянку 0,35 га в АДРЕСА_1, транспортних засобів немає. Вона та діти здорові. Інших утриманців не має. Вона працює в Тиврівському будинку-інтернаті геріатричного профілю, її середня заробітна плата 3200 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, пояснив, що він не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, які складають в середньому 4000 грн. В нього є транспортний засіб ВАЗ 321-01, 1976 року випуску, власної нерухомості, інших утриманців немає. Він здоровий.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Сторони перебули в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у них народилися діти; дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5).

Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 233 від 09.02.2018 року та актом обстеження житлово-побутових умов від 09.02.2018 року.

Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1860 гривень в місяць, з 1 липня - 1944 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач працездатний, інших утриманців немає, постійного місця роботи не має.

За наведених обставин, визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на двох дітей, є обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 280, 281ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 12 лютого 2018 року до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 14 березня 2018 року.

Суддя Кіосак Н. О.