Провадження № 2/522/4311/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» березня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання договору укладеним в інтересах позивача, визнання права власності, визнання незаконним та скасування свідоцтва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Виконавчого комітету Одеської міської ради, відповідно до якого просить визнати договір дольової участі в будівництві підземної автостоянки № 21(11) від 01 грудня 2003 року укладеним в інтересах ОСОБА_1; визнати договір про дольову участь у будівництві житла № 258/3 від 11.08.2003 р. укладеним в інтересах ОСОБА_1; визнати право власності на квартиру № 48 за адресою м. Одеса, пров. Каркашадзе, (провулок Цегляний) будинок 7, загальною площею 284,3 кв.м за ОСОБА_1; визнати право власності на стояночні місця №1,2 на підземній автостоянці з адресою м. Одеса, пров. Каркашадзе, (провулок Цегляний) 7, загальною площею 74, 9 кв.м за ОСОБА_1; визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності САВ №843035 07.02.2008 р. на стояночні місця №1,2 на підземній автостоянці з адресою м.Одеса, пров. Цегляний 7; визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності САВ №375498 від 31.01.2008 р. на квартиру 48 за адресою м.Одеса, пров. Цегляний 7.

При цьому позивач посилається на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір комісії від 09.08.2003 р.(далі Договір), відповідно до умов якого, ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання придбати в інтересах та за рахунок ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею орієнтовно 285,0 кв.м.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобовязався оформити право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру, а ОСОБА_1 сплатити 683550,00 грн. на користь ОСОБА_2

Також, на виконання умов Договору позивач 21 лютого 2006 р. за актом приймання-передачі готівкових коштів передав, а відповідач (ОСОБА_2В.) отримав грошову суму в розмірі - 683550,00 грн.

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 в порушення умов Договору зареєстрував право власності на квартиру на себе та ОСОБА_3, внаслідок чого, такими діями порушено права ОСОБА_1, як власника зазначеної квартири, у звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення на позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено Договір комісії від 09.08.2003 р.

Відповідно до п.1.1. Договору комісії від 09.08.2003 р., Комісіонер зобовязується за винагороду придбати від свого імені і за рахунок комітента, в інтересах комітента житло, шляхом інвестування, в тому числі шляхом дольової участі в будівництві житла, а саме: п'яти кімнатної квартири за адресою: м Одеса, АДРЕСА_2 (дванадцятий поверх), загальною площею орієнтовно 258,0 кв.м, а також 2 стояночних місця для автомобіля на стоянці біля вказаного будинку. Комісіонер не набуває право власності на вказану квартиру, яка є предметом цього договору комісії, за договором який укладений від його імені в інтересах комітента. Право власності Комітента на квартиру виникає з моменту повної оплати вартості квартири Комісіонером за рахунок комітента та введення її в експлуатацію забудовником.

Комісіонер зобовязується зареєструвати право власності Комітента на вказану квартиру.

Пунктом 4.1.6. Договору встановлено, що після виконання доручення Комісіонер зобовязаний надати Комітенту звіт та передати йому все отримане по виконаному дорученню майно, а саме квартиру, яка вказана в п.1.1. даного договору, включаючи всю необхідну документацію, в тому числі оригінал договору інвестування, дольової участі в будівництві житла, укладений в інтересах та від імені Комітента.

В підтвердження виконання своїх зобовязань позивачем було надано акт приймання-передачі готівкових коштів від 21.02.2006 р., з якого вбачається, що у відповідності з договором комісії від 09 серпня 2003 р. Комітент передав, а Комісіонер отримав від Комітента грошову суму готівкою в розмірі 683550,00 гривень (шістсот вісімдесят три тисячі пятсот пятдесят гривень).

Проте, як вбачається з Договору №258/3 від 11.08.2003 р. про дольову участь в будівництві житла, який міститься в матеріалах справи, укладеного між Промислово-комерційною фірмою «АСК ЛТД» за дорученням приватного підприємства «ЗАРС», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, п'яти кімнатна квартира за адресою: м Одеса, АДРЕСА_2 (дванадцятий поверх), загальною площею орієнтовно 258, 0 кв.м передається ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за актом приймання-передачі після здачі будинку Державній комісії.

Пунктом 2.1.5. Договору №258/3 встановлено, що для виконання даного договору Фірма зобовязується протягом одного календарного місяця з моменту здачі будинку в експлуатацію підготувати документи, які необхідні для передачі права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вищезазначену квартиру, та передати їх уповноваженій організації для видачі свідоцтва про власність.

Після чого, Актом приймання-передачі квартири №48 від 27.12.2007 р., п'яти кімнатну квартиру за адресою: м Одеса, АДРЕСА_2 (дванадцятий поверх), загальною площею орієнтовно 258,0 кв.м, було передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що також підтверджується свідоцтвом про право власності №375498 від 31.01.2008 р., яке міститься в матеріалах справи.

Також, до матеріалів справи було долучено свідоцтво про право власності на стояночні місця №1,2 від 07.02.2008 р., видане на підставі договору №21(11) від 01 грудня 2003 року та акту № акту №1,2 прийому-передачі стояночного місця №1,2 на підземній автостоянці від 27.12.2007 р., відповідно до якого посвідчено, що вказані стояночні місця належать на праві приватної власності ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

На момент видачі свідоцтв про право власності відповідачам, процедура реєстрації права власності регулювалась Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» № 7/5 від 07.02.2002 р. (далі Наказ).

Відповідно до п. 6.1. Наказу 7/5, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності:

а) місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування:

- інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об'єкти нерухомого майна або його частини, побудовані за їх кошти, за наявності відповідного рішення місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, акта приймання-передавання об'єкта (частини) інвестору

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки Договір комісії був укладений 09.08.2003 р., спірні відносини регулюються Цивільним кодексом України, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 395 ЦК України (в редакції 1963 р.) за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за винагороду вчинити одну або кілька угод від свого імені за рахунок комітента.

Відповідно до статті 398 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно, що надійшло до комісіонера від комітента або набуте комісіонером за рахунок комітента, є власністю останнього.

Відповідно до п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Але ж, ОСОБА_2 своїми протиправними діями, які полягали в укладанні договорів про дольову участь у будівництві із зазначенням себе та ОСОБА_3 в якості осіб, які набувають право власності на спірну квартиру, фактично порушив умови Договору комісії та права позивача, а свідоцтва, які посвідчують право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, видані з порушенням вимог законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження представника ОСОБА_3, викладені в запереченні на позовну заяву від 10.10.2017 р., а також викладені в поясненнях від 10.10.2017 р., відхиляються судом, оскільки позиція відповідача ґрунтується лише на факті наявності права власності на спірну квартиру, при цьому відповідач не наводить належних обґрунтувань та доказів правомірності набуття такого права власності.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 16, 328, 525, 526, 610, 626, 638 ЦК України, ст.ст. 395, 396, 398 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 18, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір дольової участі в будівництві підземної автостоянки № 21(11) від 01 грудня 2003 року укладеним в інтересах ОСОБА_1.

Визнати договір про дольову участь у будівництві житла № 258/3 від 11.08.2003 р. укладеним в інтересах ОСОБА_1.

Визнати право власності на квартиру №48 за адресою м. Одеса, пров. Каркашадзе, (провулок Цегляний) будинок 7, загальною площею 284,3 кв.м за ОСОБА_1.

Визнати право власності на стояночні місця №1,2 на підземній автостоянці з адресою м. Одеса, пров. Каркашадзе, (провулок Цегляний) 7, загальною площею 74, 9 кв.м за ОСОБА_1.

Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності САВ №843035 07.02.2008 р. на стояночні місця №1,2 на підземній автостоянці з адресою м.Одеса, пров. Цегляний 7.

Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності САВ №375498 від 31.01.2008 р. на квартиру 48 за адресою м.Одеса, пров. Цегляний 7.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Повне судове рішення складено 30.03.2018 р.

Суддя

16 березня 2018 року