Справа № 462/3398/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6996/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О.Я., Савуляка Р.В.

при секретарі: Куцику І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2017 року у справі за позовом Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради кошти, надміру виплачені за призначеними субсидіями для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у сумі 5684 грн. 33 коп.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_2

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що позивач всупереч Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, не дотримав процедури повернення коштів, так як не звертався до заявника рекомендованим листом про припинення надання субсидії з зазначенням необхідності та терміну повернення надміру виплачених коштів. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не дослідивши чому позивач до закінчення встановленого ним же строку (у п'ять місяців) на відшкодування коштів по субсидії, звернувся в суд з позовом до відповідача. Вважає, що таким правом відділ соціального захисту міг скористатись виключного після 27 грудня 2017 року.

Крім того, апелянт зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував, що вона не зверталась з заявами про призначення субсидії, а відтак вини в її діях та наслідках, які наступили, немає. Таким чином відсутнє свідоме, винне введення в оману відділу соціального захисту, оскільки вона не була суб'єктом правовідносин, що виникли між заявницею по субсидії - ОСОБА_3 та позивачем. Останній не представив доказів свідомого подання заявницею ОСОБА_3 інформації на отримання права на субсидії не в повному обсязі. Крім того, зазначає, що не є спадкоємцем заявниці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не зверталась за прийняттям спадщини після її смерті, а відтак не є правонаступником ОСОБА_3 Тому вважає, що вона не може бути відповідачем у даній справі. Звертає увагу суду на те, що розрахунок розміру надміру виплачених коштів по призначені субсидії в розмірі 5684,33 грн., який долучено позивачем до позовної заяви є неналежним та недопустимим доказом, оскільки немає деталізованого розрахунку за кожен місяць виплачених коштів по призначеній субсидії за адресою: АДРЕСА_1 ПАТ «Львівгаз», ПрАТ «Львівобленерго», ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Сяйво».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Представник Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - Головатий В. Т. проти задоволення скарги заперечив. Просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п. 2 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року за № 39/283/90/5 у разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів; подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів при неповерненні їх добровільно у встановленні терміни.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовними вимогами до суду 27 липня 2017 року (а.с.2,3). До матеріалів справи долучив копію повідомлення про припинення надання житлових субсидії №234 від 09 березня 2017 року, адресоване ОСОБА_2, в якому звернуто увагу адресату про необхідність повернення виплаченої надміру суму субсидії в сумі 5684 грн. 33 коп. до 28 грудня 2017 року (а.с.16). Будь-якого рекомендованого повідомлення про вручення вказаного листа (повідомлення) відповідач, як цього вимагає вказаний вище Порядок, позивач не долучив до позовної заяви, таке відсутнє в матеріалах справи та не надане представником позивача при перегляді справи в апеляційному порядку. Таким чином, висновок суд першої інстанції про отримання відповідачкою вказаного повідомлення (листа) є безпідставним.

З дослідженого колегією суддів повідомлення про припинення надання житлових субсидій (а.с.16) вбачається, що позивач міг скористатись правом на звернення в суд про стягнення надміру виплачених коштів по субсидії лише після 27 грудня 2017 року, однак звернувся з позовом передчасно - за п'ять місяців до визначеного ним же строку, чим порушив п.2 вказаного вище Порядку від 29 грудня 1997 року.

Суд першої інстанції не дослідив зазначену обставину, хоча про таку відповідачка зазначала в запереченнях на позовну заяву.

Таким чином, Залізничним відділом соціального захисту не дотримано процедури повернення коштів надміру виплачених субсидій та пред»явлено позов всупереч Порядку, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року за № 39/283/90/5, тобто за відсутності доказів про наявність спору про право цивільне.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, ст.368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.1-4 ч.1 ст.376, ст.381, ст.382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів надміру виплачених за призначеною субсидією для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у сумі 5684 (п'ять тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 33 (тридцять три) копійки відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскарженою в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.03.2018 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Мельничук О.Я.

Савуляк Р. В.