АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 березня 2018 року

м.Харків

справа № 2-4748/10

провадження № 22-ц/790/2008/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Колтунової А.І.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ»,

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2010 року, постановлене під головуванням судді Іващенко С.О., в залі суду в м. Харкові,

в с т а н о в и в :

13 серпня 2010 року ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2010 року позов задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» суму боргу у розмірі 83 025,18 грн. та пеню у розмірі 170 666,61 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 просить змінити заочне рішення суду першої інстанції, відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_4.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що він є одним із поручителей за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та позивачем 26.08.2008 року. Проте вважає договір поруки припиненим з 29.07.2009 року, оскільки 30 січня 2009 року ОСОБА_1 направив повідомлення на адресу ОСОБА_2 про наявну заборгованість за кредитним договором, яку слід сплатити. Він, як поручитель, такої вимоги не отримував. Протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання кредитор не предявив вимог до нього. Наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог до нього.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилено, заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2010 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року ухвалу суду апеляційної інстанції від 23 червня 2016 року скасовано з тих підстав, що апелянт ОСОБА_4 та його представник не були належним чином повідомлені про розгляд справи в апеляційній інстанції, що позбавило відповідача можливості довести обґрунтованість його вимог. Справу передано на новий розгляд до Апеляційного суду Харківської області.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, утворилась заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам у справі та вимогам закону.

Судом встановлено, що 26 серпня 2008 року між ВАТ ОСОБА_1 «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала в кредит грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 21% річних на споживчі потреби, строком повернення до 26.08.2010 року (а.с.8-10 т.1).

На забезпечення виконання кредитного зобовязання 26.08.2008 року між ВАТ ОСОБА_1 «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладені окремі договори поруки. Поручителі зобовязувалися відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором від 26.08.2008 року (а.с.11-12 т.1).

Станом на 26 липня 2010 року заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає 10 514,84 доларів США, що еквівалентно 83 025,18 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.07.2010 року, та 170 666,61 грн., з яких:

-6 903,92 доларів США, що еквівалентно 54 513,35 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.07.2010 року, прострочена заборгованість за кредитом;

-29,42 доларів США, що еквівалентно 232,30 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.07.2010 року, строкова заборгованість за процентами;

-1 563,89 доларів США, що еквівалентно 12 348,48 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.07.2010 року, строкова заборгованість за кредитом;

-2 017,61 доларів США, що еквівалентно 15 931,05 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.07.2010 року, - прострочена заборгованість за процентами;

- 134 799,99 грн. пеня за прострочення погашення кредиту;

-35 866,62 грн. пеня за прострочення погашення процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення суми заборгованості, відсотків та пені з Позичальника та Поручителей солідарно. При цьому розмір заборгованості доведений матеріалами справи і не спростований відповідачами.

Посилання апелянта на припинення договору поруки є безпідставним виходячи з наступного.

За правилами, встановленими ст. 559 ч. 4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

30 січня 2009 року ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» на адресу ОСОБА_2 направило повідомлення про усунення порушень умов кредитного договору, яке відповідачка отримала 04 лютого 2009 року (а.с.22). Лист-претензія також направлений Банком на адресу поручителів, які ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не отримали, листи повернуті «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19,20).

Умови договору поруки передбачають настання відповідальності поручителя у разі, якщо боржник не виконує належним чином свої грошові зобовязання перед кредитором.

Пунктом 5.1. Договору поруки від 26.08.2008 року, укладеного між сторонами, передбачено, що порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявив вимог до Поручителя.

Матеріали справи свідчать про те, що зобовязання за кредитним договором від 26.08.2008 року не припинене. А позивач, ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» подав позовну заяву у межах строків, встановлених договором.

Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382,383, 384 ПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_6

Повне судове рішення виготовлено 22.03.2018 року у нарадчій кімнаті.