АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3658/17 Номер провадження 22-ц/786/685/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Капушина Г.Л., Хіль Л.М.,

За участю секретаря судового засідання: Колодюк О.П.,

за участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту підписання мирової угоди, часткового її виконання та спонукання (зобов'язання) до виконання

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2017 року, ухвалене у період часу з 16 год. 27 хв. 04 грудня 2017 року по 16 год. 48 хв. 04 грудня 2017 року, під головуванням судді Андрієць Д.Д.,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту підписання мирової угоди, часткового її виконання та спонукання (зобов'язання) до виконання.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що 25 травня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист №2-1631 про стягнення з ОСОБА_3 на користь відповідача 230730 грн., який був пред'явлений до примусового виконання.05 квітня 2011 року в ході виконання між сторонами було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої погоджено, що частка заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 станом на день укладення мирової угоди становила 105365 грн. Інша частина боргу в сумі 115365 грн. стягується Автозаводським ВДВС з солідарного боржника ОСОБА_4 Враховуючи його важкий фінансовий стан, за взаємною згодою сторін дія мирової угоди продовжувалася на новий термін на тих де умовах. За період з 2011 року по 2015 рік позивачем було сплачено в порядку виконання мирової угоди кошти в сумі 55150 грн. Однак, в порушення умов мирової угоди, ОСОБА_2 неодноразово звертався до Автозаводського ВДВС із заявами про відкриття виконавчого провадження. Державними виконавцями не було враховано факт підписання між стягувачем та боржником мирової угоди, факт добровільної сплати частини боргу та відкрито виконавче провадження на 230730 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд встановити факт підписання мирової угоди між боржником ОСОБА_3 та ОСОБА_2 05 квітня 2011 року; встановити факт сплати коштів ОСОБА_3 стягувачу ОСОБА_2 в сумі 55150 грн. по мировій угоді від 05 квітня 2011 року; зобов'язати ОСОБА_2 виконати умови мирової угоди від 05 квітня 2011 року та затвердити порядок погашення залишку коштів в сумі 65215 грн. відповідно до п. 1 та 1 п. 7 мирової угоди від 05 квітня 2011 року рівними частини по 1811,53 грн. протягом 36 місяців з дня винесення рішення.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту підписання мирової угоди, часткового її виконання та спонукання (зобов'язання) до виконання- відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову по причині пропуску ним строку позовної давності є необґрунтованим.

Вказує на те, що відповідач в порушення умов мирової угоди неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби з вимогою щодо примусового виконання рішення суду, у той час як в добровільному порядку отримував кошти. Незважаючи на вимоги п. 5 мирової угоди від 05 квітня 2011 року фактично щорічно повторно пред'являв виконавчий лист до виконання про стягнення боргу в сумі 230730 грн., не зменшуючи її на суму коштів, отриманих на виконання угоди.

Вважає, що суд невірно оціним подані ним докази, не взяв їх до уваги. Не задовольнив позов навіть частково, в частині визнання відповідачем позовних вимог, а саме: визнання факту підписання мирової угоди та факту сплати коштів боржником.

Безпідставність висновків місцевого суду вмотивовує тим, що мировою угодою є розпорядчий документ сторін як процесуального, так і матеріального права, оскільки, укладаючи мирову угоду, сторони розпоряджаються своїми правами. В силу ст.ст. 11, 202 ЦК України мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства має бути виконаний за правилами ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить її відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечення проти неї вмотивовує тим, що боржником, позивачем у справі ОСОБА_3 не виконано умови мирової угоди в частині повернення коштів в сумі 105 365,00 грн. та сплаті компенсації в розмір 15000 грн. у встановлений термін - до 05 квітня 2012 року..

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2008 року в справі №2-1636/2008 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики позов було задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в солідарному порядку борг за договором позики в сумі 180000 грн., 49000 грн. відсотки за користування позикою, а всього 229000 грн., а також в солідарному порядку судові витрати в сумі 1730 грн.

22 травня 2008 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1636 виданого 20 травня 2008 року, боржником по якому є ОСОБА_3.

05 квітня 2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Мирову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_3 визнав, що його частка заборгованості перед ОСОБА_2 на момент укладення угоди становить 105365 грн. та гарантував, що борг буде погашений поетапно, шляхом щомісячної сплати упродовж одного року з дати підписання угоди, частками не менше 2000 грн. В свою чергу ОСОБА_2 заявляв, що з моменту підписання Мирової угоди сторонами, у випадку належного її виконання, не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_3 з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї Мирової угоди, а зобов'язання боржника вважатимуться погашеними у порядку ст.599 ЦК України. Стягувач гарантує, що після підписання Мирової угоди він у межах прав, наданих йому як учасникові виконавчого провадження, не буде проводити дії по виконанню рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі №2-1636/2008 через Державну виконавчу службу.

Строк дії письмової угоди між сторонами неодноразово було продовжено, кінцева дата дії Мирової угоди була встановлена 05 квітня 2014 року.

На виконання умов мирової угоди позивачем було сплачено 55150 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд вірно виходив з наступного.

Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент розгляду справи) сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ, що в силу п.2 ч.1 ст.39 Закону є підставою для закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, суд дійшов вірного висновку про те, що затвердження певного порядку виконання рішення можливе лише у випадку визнання укладеної між сторонами виконавчого провадження мирової угоди.

Апеляційний суд, вирішуючи питання обґрунтованості доводів апелянта, виходить з наступного.

Судом встановлено, що 16 травня 2016 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення з пропозицією укласти мирову угоду на стадії виконання судового рішення.

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_3 позитивної відповіді на таку пропозицію.

Окрім цього, законодавець визначає чітку процесуальну процедуру затвердження мирової угоди.

У відповідності з вимогами ст. 372 ЦПК України ( редакції 2004 року) мирова угода в письмовій формі подається до державного виконавця, який не пізніше триденного терміну передає її до суду для визнання.

Зазначена процедура позивачем у справі дотримана не була.

Також відповідач, (стягувач у виконавчому провадженні,) ОСОБА_2 заперечує проти такої, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не дотримано умов виконання домовленості, досягнутої згідно угоди підписаної 05 квітня 2011 року.

З огляду на це вимоги ОСОБА_3, як боржника, є безпідставними та необґрунтованими, а правові підстави для встановлення факту підписання мирової угоди, часткового її виконання і спонукання ОСОБА_2 (зобов'язання) до її виконання - відсутні.

Слушним є також і посилання суду першої інстанції в тій частині, що позивач не позбавлений можливості надати державному виконавцеві докази про часткового виконання рішення суду .

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2017 року не встановлено.

Відповідачем права та обов'язки позивача у справі не порушувалися.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідачем вимоги про відшкодування судових витрат на стадії апеляційного розгляду не заявлялись.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення (у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 23 березня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ Л.М. Хіль

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області П.С. Абрамов