Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3154/17
Провадження № 2/553/313/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.03.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави:

у складі: головуючого судді - Новака Ю.Д.,

за участю секретаря - Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, відповідно до якої просила суд, визнати відповідача батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначити судову генотипоскопічну експертизу на предмет встановлення біологічного походження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2, проведення експертизи доручити експертам міжрегіонального науково- дослідного експертно-консультаційного центру (МНДЕКЦ) «ЕКСПОЛ», стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на користь позивача, аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 (дві тисячі пятсот) гривень, які стягувати щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення нею повноліття, стягнути з відповідача судові витрати по справі та витрати на проведення експертизи.

У березні 2018 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 просила суд визнати відповідача батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з відповідача, ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень, які стягувати щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення нею повноліття, стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн.

Позивач в судове засідання не зявилася попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, заначивши, що проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що починаючи з червня 2010 року та на протязі п»яти років, а саме до 25.06.2015 року, ОСОБА_1 зустрічалася та проживала разом з відповідачем. Спочатку вони жили в місті Гадяч, Полтавської області, у квартирі, що належала родині ОСОБА_2, по вул. Гагаріна буд. 88, а пізніше, проживали у батьків позивача в АДРЕСА_1.

У ОСОБА_1 із відповідачем були наміри створити сім»ю, планували народити спільну дитину, як наслідок подали заяву про державну реєстрацію шлюбу до Відділу ДРАС РС Гадяцького РУЮ у Полтавській області. 25.07.2015 рік повинна була відбутися реєстрація шлюбу. Під час цих стосунків позивач завагітніла, про що було відомо відповідачу.

11 січня 2016 року у ОСОБА_1 народилася донька - ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації народжень 13 січня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за № 28, про що свідчить копія свідоцтва про народження.

У відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою ОСОБА_1 у Книзі реєстрації народжень було зроблено запис про батька дитини, а саме: «Павленко Андрій Вікторович», оскільки батьком дитини є ОСОБА_2.

Донька проживає разом з матірю, про що свідчить довідка № 8869 від 16.11.2017 року.

Відповідно до позовної заяви, відповідач не визнавав себе батьком дитини та відмовлявся надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з позовом про визнання батьківства відповідача та стягнення аліментів.?

Відповідач надав до суду заяву в якій визнав себе батьком дитини.

В ст.128 Сімейного кодексу України(далі - СК) визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 постанову Пленуму). Відповідно до вимог ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватись на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я, по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено (п. 9 постанови Пленуму).

Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, норми Закону України «Про охорону дитинства», та роз»яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із змісту ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення тощо.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК).

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В силу вимог ст. 430 ч.1 п. 1 ЦПК України, рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов та підтвердив те, що він є батьком дитини, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позов ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 640 грн.

Крім цього, згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка підлягає звільненню від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому його сплату в розмірі 640 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень, які стягувати щомісячно, починаючи з 30.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору сплаченого при подачі позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_4