Справа № 159/4776/17
Провадження № 2/159/207/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом підприємства теплових мереж «Ковельтепло» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, -

в с т а н о в и в :

Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, користується послугами, які надає їй ПТМ «Ковельтепло», в добровільному порядку їх не сплачує та на неодноразові нагадування про необхідність погасити заборгованість не реагує. Відповідач самовільно відключилась від мережі централізованого опалення, проте право не сплачувати за послуги з теплопостачання можливо лише у випадку відключення її приміщення від системи теплопостачання за умов дотримання певного порядку. Позивач зазначає, що відповідно до п. 24 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 № 630, відключення споживачів від централізованих мереж здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Такий порядок затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 із внесеними змінами і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за № 1478/11758. Для вирішення питання відключення квартири від централізованого опалення та гарячого водопостачання його власник повинен звернутися до Комісії органу місцевого самоврядування або місцевої виконавчої влади з розгляду питань повязаних з відключенням споживачів від ЦО і ГВП. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проектної документації на відключення від мереж гарячого водопостачання та теплопостачання. Відповідно до п. 25 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Відповідно до п. 27 Порядку, після затвердження акту на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Форма акту про відключення від мереж ЦО і ГВП, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 із відповідними змінами. Оскільки відповідачем не надано докази, які свідчать про те, що квартира АДРЕСА_2 у встановленому законодавством порядку відключена від системи централізованого опалення і ГВП, тому таке відключення є самовільним та в даному випадку відповідачу правомірно нараховується плата за послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, яку споживач, тобто відповідач зобовязана сплачувати. Таким чином, станом на 01 грудня 2017 року заборгованість відповідача перед ПТМ «Ковельтепло» складає 9565,99 гривень. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача в користь ПТМ «Ковельтепло» заборгованість за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 9565,99 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, рахує його безпідставним. Згідно поданого відповідачем відзиву на позов, зобовязання у сфері житлово-комунальних послуг настають лише за умови укладення договору між виконавцем послуг та споживачем. Оскільки між сторонами договору про надання послуг з опалення квартири не укладено (договірні відносини відсутні), у позивача відсутнє право заявленої вимоги. Вказала, що її квартира відключена від мережі централізованого опалення та послугами, які надає їй ПТМ «Ковельтепло» вона не користується. При цьому відповідач вказує, що ненадання до даного часу дозволу на узаконення відключення належної їй квартири АДРЕСА_2 від мережі централізованого опалення і облаштування її автономною індивідуальною системою теплопостачання має ознаки дискримінації. Також зазначає, що позовна заява подана до суду 07.12.2017, однак позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла з жовтня 2014 року по листопад 2017 року, що виходить поза межі строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови в позові. Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

На підставі ст.ст. 37, 68 ЖК України та п. 30 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 № 630, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 20 Правил, плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу.

Таким чином, згідно вказаних норм закону, споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3.

Судом встановлено та не запечено сторонами у справі, що квартира АДРЕСА_3 відєднана від системи теплопостачання. В підтвердження даного факту 07.02.2017 працівниками ПТМ «Ковельтепло» було складено акт обстеження, згідно якого комісією в складі: головного інженера та юрисконсульта ПТМ «Ковельтепло» здійснено обстеження квартири АДРЕСА_3 та виявлено, що централізоване опалення відєднано від теплових мереж, в квартирі влаштоване газове опалення.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 юку № 630, зі змінами, що внесені Постановою КМУ від 31.10.2007 № 1268.

Відповідно до положень вказаних Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-96цс12.

Всупереч Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, відповідачем було самовільно, без відповідного дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії (в компетенцію якої входить надання дозволу на відключення споживачів від мереж централізованого опалення) відєднано свою квартиру від центральної системи теплопостачання, шляхом встановлення індивідуального опалення.

Враховуючи положення вищезазначених підзаконних нормативно-правових актів та правової позиції Верховного Суду України, нарахування за послуги теплопостачання припиняються не з моменту фактичного відключення, а з моменту прийняття відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Тобто, чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженим органами. Якщо при відключенні від централізованого опалення не було дотримано вимог Правил та Порядку, такі дії слід вважати самочинними.

Оскільки рішення щодо відключення квартири АДРЕСА_3 відсутнє, то відключення квартири відповідача було здійснено самовільно, тому позивачем правомірно було здійснено нарахування за послуги теплопостачання.

Таким чином ПТМ «Ковельтепло» виконало і виконує свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а власник квартири чи наймач зобовязаний оплатити надані послуги.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 383 ЦК України також визначено, що власник житла повинен використовувати належне йому майно (квартиру, будинок) за цільовим призначенням, тобто для проживання, забезпечувати його схоронність, утримувати у належному санітарному та технічному стані, утримуватись від руйнування або псування, підвищувати благоустрій житла та ін. Ремонт та інші зміни власник має право проводити, якщо вони не призведуть до порушень або обмежень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог та правил експлуатації будинку.

Таким чином, саме відповідач зобовязана підтримувати систему централізованого опалення в квартирі у належному стані, а у випадку встановлення індивідуальної системи опалення, таке відключення не повинно бути самовільним.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

З огляду на викладене, позивач ПТМ «Ковельтепло» мав право проводити нарахування плати за послуги навіть за умови фактичного неотримання відповідачем послуг з теплопостачання при самовільному відключенні від мереж центрального теплопостачання, тобто в разі неотримання послуги споживачем з його вини.

Відповідачем в односторонньому порядку порушені умови договору, який фактично був укладений згідно відкритого особового рахунку, оскільки вона самовільно, без законних підстав відключила свою квартиру від мереж централізованого опалення, що в свою чергу не є підставою для звільнення її від обовязку здійснювати оплату за послуги теплопостачання.

Посилання відповідача на відсутність укладеного договору суд до уваги не бере з наступних підстав.

Судом встановлено, що договір про надання послуг по утриманню будинку і прибудинкової території між ПТМ «Ковельтерпло» та ОСОБА_2 не укладався, однак такий договір фактично мав місце, оскільки позивач надавав житлово-комунальні послуги, а відповідач отримує ці послуги. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами.

Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року, закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязання по оплаті наданих послуг, за період з жовтня 2014 року по листопад 2017 року виникла заборгованість, яка становить 9565,99 грн.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості чи про правомірність відключення квартири АДРЕСА_2 від мережі централізованого опалення відповідачем суду не подано.

Відповідно до п. 11 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007, самовільне втручання в діючі системи теплопостачання та теплоспоживання забороняється.

Крім цього, Правила передбачають обов'язкове виготовлення технічних умов, виданих теплопостачальною організацією, виконання яких відповідно до п.10 Правил є обов'язковим.

Крім цього, в судовому засіданні відповідачем так і не було надано суду відповідних дозвільних документів щодо відключення квартири АДРЕСА_3 від мережі централізованого опалення.

Враховуючи, що відповідач самовільно відключила квартиру АДРЕСА_3 від мережі централізованого опалення, це не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання обовязків щодо оплати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Тому, за умови встановлення факту надання відповідними організаціями житлово-комунальних послуг по утриманню будинку, зокрема надання послуг з подачі теплової енергії до будинку, який не відключено від мереж централізованого опалення, відсутність договору з обслуговування, що має бути укладено між власником квартири і відповідним надавачем послуг не звільняє таку особу від несення витрат на утримання спільного майна.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, яка є обовязковою для судів.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, покликання відповідача на те, що позивачем був пропущений строк позовної давності спростовується чинним цивільним законодавством, а саме: відповідно до вимог ч.2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також у разі коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2017 за заявою ПТМ «Ковельтепло» був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги.

Ухвалою суду від 28.11.2017, судовий наказ скасований судом, оскільки боржником оспорювалась сума заборгованості.

Після скасування судового наказу ПТМ «Ковельтепло» звернулось до суду з відповідним позовом.

Таким чином, доводи відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду не заслуговують на увагу, оскільки у звязку із звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, перебіг позовної давності почався заново.

З огляду на викладене, відповідач належним чином не виконала свої обовязки щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг, в результаті чого за період з жовтня 2014 року по листопад 2017 року включно утворилася заборгованість в сумі 9565,99 грн., що підтверджено розрахунковим листом, тому з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги в сумі 9565,99 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Оскільки судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 скасований судом, тому сплачений при подачі заяви до суду судовий збір за видачу судового наказу слід зарахувати до судового збору, встановленого для подання позовної заяви та у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-8, 12-18, 81, 141, 164, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 525, 526, ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 1, 13 Закону України «Про теплопостачання» -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь підприємства теплових мереж «Ковельтепло» заборгованість за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 9565 (девять тисяч пятсот шістдесят пять) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь підприємства теплових мереж «Ковельтепло» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одну тисячу шістсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тесту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 березня 2018 року.

Головуючий:ОСОБА_3