АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 675/753/17
Провадження № 22-ц/792/399/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В.,Спірідонової Т.В.,

секретаря: Лапка Ю.В.,

учасники справи: представники відповідача та позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2017 року (суддя - Король О.В.) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, у якому, посилаючись на приписи ст.202 Сімейного кодексу України, просила стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно.

В обґрунтування позову зазначала, що є людиною похилого віку, має поганий стан здоров'я, у зв'язку з чим потребує стороннього догляду, постійного лікування та дотримання чітко визначеної дієти. Сини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не в змозі надавати їй матеріальної допомоги по причині відсутності у них відповідних доходів. При цьому, син ОСОБА_12 через різке погіршення стану здоров'я отримав інвалідність. Позивачка проживає в орендованому житлі разом з іншою донькою, ОСОБА_8, яка забезпечує її стороннім доглядом, зокрема, приготуванням їжі, пранням одягу, придбанням необхідних речей та медикаментів. Однак, можливості ОСОБА_8 є обмеженими, оскільки вона окрім роботи та догляду за матір'ю займається ще вихованням двох своїх малолітніх дітей. Вважає, що донька ОСОБА_4 має стабільний дохід за межами України, не вживає жодних заходів для надання їй допомоги, тому є підстави для стягнення з відповідачки аліментів на її утримання, оскільки отримуваних нею коштів не достатньо для забезпечення її життєдіяльності з врахуванням потрібної дієти та постійного лікування.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання матері в розмірі 900 (дев'ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до припинення в установленому порядку їх виплати або зміни їх розміру.

У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду в межах одного платежу допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Король О.В. Категорія: 50

Доповідач: Янчук Т.О.

матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме, Закон України «Про державний бюджет на 2017 рік», та не врахував, що позивачка отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, крім того, отримує інші доходи від здачі в оренду земельних ділянок, користується пільгами, а тому не є такою, що потребує матеріальної допомоги в розумінні ст. 202 СК України.

В відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Зазначає, що її потреба в матеріальній допомозі була зумовлена співвідношенням її доходів із станом її здоров'я, потребою у сторонньому догляді, значних витратах на придбання ліків та відсутністю власного житла.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4, ОСОБА_10, підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивачки, ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхил,ити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, 1934 року народження, є матір'ю ОСОБА_4, 1972 року народження.

Крім ОСОБА_4, позивачка має ще трьох дітей - ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Згідно довідки, виданої Коломийським об'єднаним управлінням ПФУ Івано-Франківської області №1577 від 31 березня 2017 року, отримує пенсію за віком з січня 2016 року по квітень 2016 року в розмірі 1297 грн., з травня 2016 року по листопад 2016 року в розмірі 1353 грн., з грудня 2016 року по березень 2017 року в розмірі 1480 грн.82 коп. (а.с.7).

Відповідно до виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №307 ОСОБА_5 в період з 04.04.2017 року по 12.04.2017 року знаходилась на лікуванні в інфекційному відділенні Ізяславської центральної районної лікарні з діагнозом трахеобронхіт, обструктивний синдром, середнього ступеня важкості, хронічна обструктивна хвороба легень, стадія інфекційного загострення, пневмосклероз нижніх відділів обох легень, гіпертонічна хвороба, дифузний кардіосклероз, жовчно-кам'яна хвороба, хронічний панкреатит, розповсюджений остеохондроз хребта ІІ-ІІІ ст., після виписки їй рекомендована дієта №10, диспансеризація та постійне лікування (а.с.5).

Згідно з довідкою від 26.06.2017 року, виданої лікарсько-консультативною комісією Ізяславської ЦРЛ - ОСОБА_5 потребує постійного догляду і довготривалого лікування (а.с.26).

Згідно довідки Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 05.04.2017 року №225 по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8 (зареєстрована з 2008 року, фактично проживала з 2005 року) та її сини ОСОБА_14, ОСОБА_15, з 30.04.2014 року по даній адресі не проживають, фактично проживають у найманій квартирі по АДРЕСА_2 разом з співмешканцем ОСОБА_16 та ОСОБА_5.

Згідно відомостей наданих Славутською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_5, за 2016 рік сумарний дохід склав 2689,83 грн., з яких утримано податків в розмірі 484,17 грн. Джерелом вказаного доходу є надання ПСП «Оскар» та філії ПАТ «Зернопродукт» майна в лізинг.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивачем передано в оренду належні на праві приватної власності 3 (три) земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ПСП «Оскар» та ПАТ «Зернопродукт».

Згідно довідки Джурківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області №856 від 07.09.2017 року ОСОБА_5, зареєстрована в АДРЕСА_3, являється власником даного житлового будинку. Разом з нею проживає та користується майном та земельними ділянками її син ОСОБА_11.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти на утримання позивача в розмірі 900 грн., суд першої інстанції, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою розмір загального прожиткового мінімуму та прожиткового мінімуму на осіб, які втратили працездатність, дійшов висновку, що позивачка вправі вимагати від відповідачки допомоги на її утримання, оскільки таку допомогу потребує в силу похилого віку, стану здоров'я, а відповідачка, яка є працездатною особою, обов'язки по утриманню матері не виконує в добровільному порядку.

Однак, повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Повнолітні дочка, син зобов'язані, відповідно до ст.202 СК України, утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не звернув уваги, що сам по собі факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов'язку надання їй утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

У той же час, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку вона отримує в сумі 1480,82 грн. (а.с. 7), перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких відноситься позивач, - 1247 грн. Крім того, позивачка отримує дохід від передачі в оренду належних їй на праві власності трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ПСП «Оскар» та ПАТ «Зернопродукт».

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази понесення позивачем значних витрат на лікування.

Враховуючи, що позивач не довела обставин, на які посилалась як на обґрунтування своїх вимог, зокрема, потреби в отриманні матеріальної допомоги, обов'язок з доведеннях яких відповідно до приписів ст.81 ЦПК України лежить на останній, та необхідності отримання її саме від відповідача, за умови наявності інших повнолітніх дітей, то висновок суду першої інстанції про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання матері, є помилковим та суперечить приписам ст.202 СК України.

З урахуванням наведеного оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук