Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 295/11158/15-ц

провадження № 61-3072св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічними позовними вимогами) - ОСОБА_1,

відповідач (позивач за зустрічними позовними вимогами) - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Худякова А. М.,

Косигіної Л. М., Григорусь Н. Й.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 березня 2015 року о 13 год. 00 хв. в

селі Старошийка Житомирського району по вулиці Грушевського,

ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ-21144, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле Нива», яким керував ОСОБА_2, державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався попереду в попутному напрямку та раптово зупинився, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

11 червня 2015 року постановою Полонського районного суду Хмельницької області закрито провадження у справі через відсутність в діях

ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею124 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначав, що інспектором ДАІ щодо водія автомобіля «Шевроле Нива» ОСОБА_2 було складено протокол за статтею 130 КУпАП та 08 травня 2015 року Богунським районним судом міста Житомира ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

За вказаних обставин ОСОБА_1, посилаючись на статті 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 9 928 грн 22 коп. матеріальної шкоди, 10 000 грн моральної шкоди та понесені судові витрати.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 22 березня 2015 року о 13 год. 00 хв. в

селі Старошийка Житомирського району по вулиці Грушевського, на його думку виникла з вини ОСОБА_1, який не врахував дорожню обстановку, а саме її зміну та не дотримався безпечної дистанції, та здійснив зіткнення (наїзд) з автомобілем «Шевроле Нива», державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався попереду в попутному напрямку.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 на підставі статей 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 9 600 грн матеріальних збитків, 10 000 грн моральної шкоди та понесені судові витрати.

Протокольною ухвалою Богунського районного суду міста Житомиравід

22 вересня 2015року обидва позови об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 04 листопада

2015 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції

2004 року).

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 04 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 928 грн 22 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 заподіяна матеріальна шкода, яка складає 9 928 грн 22 коп. та підлягає відшкодуванню ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 04 листопада

2015 року задоволено.

Ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 04 листопада

2015 року скасовано, матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повернуто до суду першої інстанції для продовження його розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 267 грн 96 коп.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 04 листопада

2015 року задоволено частково.

Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 04 листопада

2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 9 928 грн 22 коп. та судового збору в розмірі 243 грн 60 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 1 267 грн 96 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване недоведеністю

ОСОБА_1 вини ОСОБА_2 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 23 червня

2016 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без задоволення.

30 червня 2016 року ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Богунського районного суду міста Житомира від 04 листопада 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що приймаючи висновок експерта, суд не взяв до уваги вплив психофізіологічних особливостей ОСОБА_1 на різку зміну дорожньої обстановки, порушення ОСОБА_2 ПДР, перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2016 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року.

Відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від

14 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Витребувано із Богунського районного суду міста Житомира цивільну справу № 295/11158/15-ц.

У листопаді 2016 року справа № 295/11158/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді 09 грудня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 грудня 2017 року справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Відповідно до розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2016 року, № 31, стаття 545), опублікованим у газеті «Голос України».

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 30 листопада

2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду», визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року.

Тобто з 15 грудня 2017 року ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 січня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів, справа передана судді 19 січня 2018 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22 березня 2015 року о 13 год. 00 хв. в селі Старошийка Житомирського району, по вулиці Грушевського, автомобіль «ВАЗ-21144», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіль «Шевроле Нива», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, зіткнулися, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 посилаючись на статті 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 9 928 грн 22 коп. матеріальної шкоди,

10 000 грн моральної шкоди та понесені судові витрати.

При цьому зазначав, що інспектором ДАІ щодо водія автомобіля «Шевроле Нива» ОСОБА_2 було складено протокол за статтею 130 КУпАП та

08 травня 2015 року Богунським районним судом міста Житомира ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частина перша стаття 1188 ЦК України).

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи від 25 березня 2016 року № 33 з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля

«ВАЗ-21144», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Шевроле Нива», державний номерний знак НОМЕР_2, шляхом своєчасного, термінового гальмування. Невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-21144», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 вимогам пунктів12.3.,13.1. Правил дорожнього руху України з технічної токи зору знаходяться у причинному зв'язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи не містять доказів про притягнення ОСОБА_2 в судовому порядку до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП та доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 надано постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2015 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Однак відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не презюмує вину іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до

ОСОБА_2, оскільки суд апеляційної інстанції встановив відсутність вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 410, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило