Справа № 466/1208/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1.

справа №466/1208/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові у залі суду в порядку скороченого позовного провадження з викликом осіб справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

за участю позивача ОСОБА_2В

в с т а н о в и в:

19.02.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 в якій просить щомісячно стягувати з ОСОБА_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2018 року і до закінчення нею навчання у ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 МОЗ України», але не довше ніж до досягнення 23 річного віку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1991 по 2009 рік вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 У 2009 році шлюб розірвано. У шлюбі народилася ОСОБА_4 13.02.2000 року, яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. З 01 вересня 2017 року ОСОБА_4 навчається на денному відділенні ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 МОЗ України» на державному замовленні. Добровільно відповідач матеріально не забезпечує сімю, не цікавиться здоровям доньки, її вихованням та навчанням, духовним розвитком. На даний час вона несе витрати на дитину на її навчання, такі витрати у відповідності до вимог ст.199 Сімейного кодексу України слід розділити з відповідачем, який не бажає добровільно допомагати, а тому вона вирішила звернутись в суд.

Ухвалою від 21.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено третьою особою на стороні позивача без самостійних вимог у справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду та долучено до матеріалів справи /а.с.16/, причин неприбуття суду не повідомив, відзиву на позовну заяву ним не подано.

26.03.2018 року скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав та мотивів.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законам або договором.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1991 по 2009 рік перебували у шлюбі. У 2009 році шлюб розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яке долучено до матеріалів справи/а.с.6/.

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-СГ №121864 від 15.04.2000 року батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.5/.

Факт навчання ОСОБА_4 підтверджується Довідкою №05/1-21/152 від 08.02.2018 року, виданої ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 МОЗ України», згідно якої ОСОБА_4 є студенткою першого курсу 8 групи медичного факультету спеціальність «Медицина», денна форма навчання, навчання закінчується в червні 2023 р.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін те, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте має постійний дохід, інших утриманців не має.

З урахуванням зазначеного, та з врахуванням того, що донька сторін по справі ОСОБА_4 є повнолітньою, то суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь ОСОБА_4, 102.2000 р.н., яка продовжує навчання у ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 МОЗ України» у розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 19.02.2018 року і до досягнення ОСОБА_4 23 річного віку.

У звязку з задоволенням позову стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, ст.199, 200 СК України, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка продовжує навчання у ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 МОЗ України» у розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 19.02.2018 року і до досягнення ОСОБА_4 23 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 704 (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору в доход держави.

Позивач: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, прож.79007, м.Львів, вул.Рапопорта, 7б/1

Третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4, 13.02.2000р.н., ІПН НОМЕР_2, зареєст.: ІНФОРМАЦІЯ_3;

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_7