РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Ленчицькій А.Б.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи - органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду до ОСОБА_3 за участю третьої особи - органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 18 листопада 2001 року виконкомом Остроківської сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 9.

10 вересня 2003 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 вересня 2003 року НОМЕР_1, актовий запис № 659.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила доньку - ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено запис № 161 та видано свідоцтво НОМЕР_2.

Батьком її доньки є інший чоловік, з яким вона проживала ще до того, як розлучилася з відповідачем, однак згідно з нормами ст. 122 Сімейного Кодексу України, оскільки дитина народилась до спливу 10 місяців з моменту розлучення, вважається такою, яка походить від подружжя і їй відповідно було надано прізвище її колишнього чоловіка - ОСОБА_4.

Про той факт, що її донька не є його дитиною відповідачу вона повідомила. Оскільки відповідач не є біологічним батьком її доньки, він ще з народження дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків по її вихованню, життям дитини не цікавиться, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у Хмельницькій СЗОШ № 25, гуртках і секціях, які відвідує донька.

Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно, без будь-якої участі з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні.

З моменту розлучення і по теперішній час відповідач не бачив дитину. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає , не піклується про її фізичний і духовний розвиток.

Враховуючи той факт, що відповідач не біологічним батьком її доньки та з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вона вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Представник органу опіки та піклування Хмельницької міської ради просила розглянути справу у відсутність представника, вказавши , що згідно висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради не доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона; він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не вияв¬ляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та потовщення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1988 p., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Судом встановлено, що 18 листопада 2001 року виконкомом Остроківської сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 9.

10 вересня 2003 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 вересня 2003 року НОМЕР_1, актовий запис № 659.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку - ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено запис № 161 та видано свідоцтво НОМЕР_2.

ОСОБА_2 посилається на те, що біологічним батьком її доньки є інший чоловік, з яким вона проживала ще до розлучення з відповідачем, однак згідно з нормами ст. 122 Сімейного Кодексу України, оскільки дитина народилась до спливу 10 місяців з моменту розлучення, вважається такою, яка походить від подружжя і їй відповідно було надано прізвище її колишнього чоловіка ОСОБА_4.

Позивач зазначила той факт що повідомила ОСОБА_3 про народження дитини та про те що він не є біологічним батьком її доньки. Вона не вимагала від відповідача матеріальної допомоги на утримання дитини, участі його у вихованні та піклуванні доньки.

Вказані факти підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6

ОСОБА_2, відповідно, не надала доказів, які підтвердили свідоме нехтування відповідачем батьківських обов'язків та відсутні докази щодо попередження про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради не доцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання позову, по суті визнав той факт, що він не є біологічним батьком дитини, тому не виконував батьківських обов'язків відносно ОСОБА_4.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову. Сторони даний спір можуть вирішити у відповідності до вимог ст. 136 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 10, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 164 Сімейного Кодексу України, 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1988 p., суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи - органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницькій міськрайонний суд з складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24 березня 2018 року.

Суддя Логінова С.М.