Справа № 355/997/17 Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/169/18 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 49 19.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Волохова Л.А.,

за участю секретаря Шуляка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачкою ОСОБА_3 з 21.09.2013 року по 12.09.2016 року перебував в зареєстрованому шлюбі. Від спільного сумісного проживання сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю. На підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 10.08.2016 року з позивача стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно та на утримання дружини в розмірі 700 гривень щомісячно. В Баришівському РВ ДВС знаходяться два виконавчі провадження про стягнення з позивача аліментів. Позивач тривалий проміжок часу не міг працевлаштуватись та не отримував доходів. Кошти по сплаті аліментів сплачував частково. В кінці серпня 2017 року позивач отримав лист з письмовим розрахунком заборгованості по аліментах, відповідно до якого станом на 01.08.2017 року заборгованість по аліментах на утримання дитини має в розмірі 13848 гривень 38 копійок та на утримання дружини - в розмірі 9822 гривні 38 копійок. На даний час стягнення аліментів проводиться із нарахованої ОСОБА_2 заробітної плати за місцем роботи ТОВ «Адвантаж Україна». На даний час загальний розмір аліментів становить 81% від розміру отриманої заробітної плати. В уточненому позові просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дитини з 1500 гривень до 800 гривень, на утримання дружини з розміру 700 гривень до 200 гривень та звільнити ОСОБА_2 від заборгованості по аліментах на утримання дитини в розмірі 13848 гривень 38 копійок та на утримання дружини в розмір 9822 гривні 38 копійок.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позов. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

Зазначає, що на його опіці перебувають непрацездатні батьки на утримання яких він несе витрати. Окрім того зазначає , що тривалий час не міг знайти роботи в наслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Також вказує , що на сплату аліментів витрачається майже вся заробтя платня.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач ОСОБА_2, матір`ю ОСОБА_3. Дитина проживає разом з матір'ю.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 10.08.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 гривень щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення донькою повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 700 гривень, до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку, до 05.01.2018 року . Ухвалою Баришівського районного суду Київської області 16.08.2016 року виправлено описку в рішенні суду від 16.08.2016 та зазначено час з якого необхідно почати стягнення аліментів, а саме починаючи з 31.05.2016 року. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16.11.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та рішення змінено лише в частині стягнення аліментів на утримання дружини, так як в резолютивній частині рішення не було зазначено, що аліменти сплачуються щомісячно, в решті частині рішення Баришівського районного суду Київської області від 10.08.2016 року залишено без змін.

16.08.2016 року Баришівським районним судом Київської області видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дружини в розмірі 700 гривень та на утримання дитини в розмірі 1500 гривень.

27.10.2016 року головним державним виконавцем Баришівського РВ ДВС відкрито виконавчі провадження про примусове виконання виконавчих листів № 2/355/346/16, виданих 16.08.2016 року Баришівським районним судом Київської області від 16.08.2016 року. Державним виконавцем Баришівського РВ ДВС вживались необхідні заходи для виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Станом на 01.08.2017 року по виконавчому листу, виданому Баришівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дружини заборгованість становить 9822 гривні 38 копійок та рахується з 31.05.2016 року по 01.08.2017 року за 14 місяців 1 день, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах Баришівського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області № 6391 від 04.08.2017 року.

Станом на 01.08.2017 року по виконавчому листу, виданого Баришівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини залишок заборгованості становить 13848 гривень 38 копійок та рахується з 31.05.2016 року по 01.08.2017 року за 14 місяців 1 день, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах Баришівського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області № 6380 від 04.08.2017 року.

Позивач ОСОБА_2 з березня 2017 року працює коплектувальником в ТОВ «Адвантаж Україна» та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи ТОВ «Адвантаж Україна» № 80 від 27.09.2017 року.

Проаналізувавши надані докази суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них і в інших випадках передбачених цим Кодексом.

Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров'я, а відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин подавши відповідні докази.

На час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, позивач ОСОБА_2 офіційно не працював з 2012 року та займався виготовленням меблів в приватному порядку. На даний час позивач офіційно працює коплектувальником в ТОВ «Адвантаж Україна» та отримає заробітну плату. Тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що матеріальний стан позивача з часу ухвалення рішення навпаки покращився, а не погіршився.

Колегія суддів погоджується звисновком суду першої інстанції та критично ставиться до доводів позивача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. У відповідача є працездатний брат, який також допомагає в утриманні батьків. Таким чином, відповідач не довів суду та не надав відповідних доказів , що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки. Крім того під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дитини та на утриманні дружини, суд не прийняв як підставу при визначенні розміру аліментів, що ОСОБА_2 має на утриманні непрацездатних батьків. Дана обставина вже встановлювалась судом , під час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.. 128 КЗпП України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 від 27.09.2017 року за серпень 2017 року йому нараховано заробітну плату в розмірі 3508 гривень 32 копійки. Загальна сума аліментів, яка стягується з ОСОБА_2 становить 1500 гривень + 700 гривень = 2200 гривень, що становить менше 70 % відрахувань із заробітної плати. Тому суд критично ставиться до доводів позивача, що з нього стягують аліменти на утримання дитини та на утримання дружини більше 81% відрахувань від заробітної плати, оскільки розмір відрахувань по сплаті аліментів становить в межах 62%. Якщо розмір стягувань перевищує понад 70 % відрахувань із заробітної плати позивач може звернутись до державного виконавця по питанню перерахунку та зменшення відсотку відрахувань сплати заборгованої суми. Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості зі сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що позивач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан його поліпшився, відсутність доказів про погіршення стану здоров'я , тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та колишньої дружини в розмірі, який визначений за рішенням суду.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та дружини погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний чи сімейний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Виходячи із встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що відсутні об'єктивні підстави для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів критично ставиться і до позовних вимог про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Позивач не надав суду доказів, що заборгованість за аліментами виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою, або іншою обставиною, що має істотне значення.

Наявність у позивача непрацездатних батьків та на час виникнення заборгованості по аліментах відсутність офіційного місця роботи не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментами, оскільки на момент розгляду справи та визначення розміру аліментів вже існували вказані обставини. ОСОБА_2 був обізнаний про обов'язок сплачувати аліменти, а також знав про наявність заборгованості по аліментами, але обов'язок по сплаті аліментів належним чином не виконував.

З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позовної вимоги про звільнення від заборгованості по аліментах.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 27 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: