АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1397/18 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія: Спори, що виникають
із договорів купівлі-продажу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді - Яцини В.Б.

Суддів: - Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року (головучий суддя Попрас В.О.) про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у цивільній справі № 640/21352/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до арбітражного керуючого Бєляєвої Олени Володимирівни, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

З виділених з цивільної справи №640/21352/15-ц матеріалів, наданих судом першої інстанції апеляційному суду, та пояснень сторін вбачається, що вказана цивільна справа знаходиться в провадженні Київського районного суду м.Харкова з січня 2015 року по теперішній час.

Згідно вказаних матеріалів, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд визнати недійсними договори №1641 та 1580, укладені 28.12.2012 року арбітражним керуючим Бєляєвою О.В. та ОСОБА_6, та витребувати на користь ОСОБА_8 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_7 нежитлові приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, які ОСОБА_8 передав банку в іпотеку 27.12.2007 року в порядку забезпечення виконання кредитного договору №59/А від 27.12.2007 року про надання йому банком кредиту в розмірі 250 000 доларів США з кінцевим строком повернення 14.01.2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» вказує, що 27 грудня 2007 року ОСОБА_8 отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 250 000 доларів США та уклав договір іпотеки, за яким передав в іпотеку спірні нежитлові приміщення. Оскільки ОСОБА_8 не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно, який судом було задоволено. Однак в ході виконання судових рішень було виявлено, що іпотечне майно незаконно продано ліквідатором для погашення заборгованості ФО-П ОСОБА_8 перед третіми особами. В подальшому спірні нежитлові приміщення (предмет іпотеки) ще декілька разів продавались і на теперішній час їх власниками є ОСОБА_3, і ОСОБА_7

08 серпня 2017 року судом першої інстанції у передбаченому ст.153 ЦПК України порядку у даній справі була постановлена ухвала про задоволення заяви ПАТ КБ «Приватбанк» та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення.

Вказана ухвала учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржувалася.

22 листопада 2017 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_4 із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій, посилаючись на положення ч.4 ст.154 ЦПК України та практику ЄСПЛ, просив скасувати вжиті ухвалою суду від 08.08.2017 року заходи забезпечення позову, посилаючись як на підставу таких вимог на безперспективність позову з огляду на неправильно обраний банком спосіб захисту та на непропорційне, як на його думку, втручання суду в право ОСОБА_3 мирно володіти належним йому майном.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду від 12.12.2017 року і постановити нову ухвалу, якою вжиті ухвалою суду від 08.08.2017 року заходи забезпечення позову скасувати, зняти арешт з нежитлових приміщень №№ 14-1 -:- 14.5 першого поверху літ «А-2» загальною площею 73,1 м.кв. в будинку АДРЕСА_2, які належать ОСОБА_3

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 вказує, що суд порушив норми процесуального права, оскільки на час вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_3 ще не був залучений до справи у якості відповідача, а також посилається на безперспективність позову з огляду на неправильно обраний банком спосіб захисту та на непропорційне, як на його думку, втручання суду в право ОСОБА_3 мирно володіти належним йому майном.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, а також вказуючи, що накладеним ухвалою суду арештом нежитлових приміщень безпідставно порушується право власності ОСОБА_3, право розпорядження власністю та право використання ним приміщень з метою отримання прибутку, завдаються майнові збитки у виді недоотриманого доходу від здачі приміщень в оренду, тощо.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з'явилися.

Від представника відповідачів ОСОБА_8 і ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 до апеляційного суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутністю, а справу вирішити у відповідності до вимог ст.ст.263-265 ЦПК України.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_13 апеляційну скаргу не визнала і просила відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, вказуючи, що саме тому і просили вжити заходи забезпечення позову, оскільки відповідачі неодноразово здійснювали відчуження спірного майна, створюючи процесуальні ускладнення у розгляді справи.

Вважає, що скасування заходів забезпечення позову утруднить розгляд та вирішення справи і зробить неможливим виконання рішення суду. Пояснила, що дійсно, як вказує представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10, під час вирішення їх заяви про забезпечення позову станом на 08.08.2017 року ОСОБА_3 не був залучений до справи у якості відповідача, однак у подальшому ПАТ КБ «Приватбанк» уточнив позовні вимоги, пред'явивши позов також і до ОСОБА_3, який на час розгляду судом заяви його представника адвоката ОСОБА_10 про скасування заходів забезпечення позову мав статус відповідача у даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_13, представника відповідача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, а сторонами не заперечується, що постановлена 08.08.2017 року в порядку, передбаченому ст.ст.151-153 ЦПК України, ухвала Київського районного суду м.Харкова про накладення арешту на нежитлові приміщення 1 -го поверху № 14-1-:-14-5 загальною площею 73,1 м.кв. в житловому будинку АДРЕСА_2 та на нежитлові приміщення напівподвалу № І, Іа, 1- 4,4а, 5-8, в літері «А-1» загальною площею 75,5 кв.м., які знаходяться в будинку АДРЕСА_1, набрала законної сили, учасниками справи не оскаржувалася.

Постановляючи 12.12.2017 року ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_10, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для скасування заходів забезпече6ння позову, оскільки справа не розглянута, спір не вирішено, остаточне рішення по справі не ухвалене.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції, так як вона обґрунтована і постановлена у відповідності із законом, за яким має бути вирішене вказане питання.

Так, статтею 154 ЦПК України в редакції, яка існувала на час звернення представника відповідача ОСОБА_3 із заявою про скасування заходів забезпечення позову та на час вирішення судом цього питання, було передбачено, що суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені частиною другою статті 153 цього Кодексу. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача, за винятком випадку, визначеного частиною другою цієї статті.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини п'ятої статті 151 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується учасниками справи спір судом першої інстанції не вирішено, розгляд справи триває, з заявою про заміну виду забезпечення позову ніхто не звертався, а відтак це питання судом і не вирішувалося, а передбачених ст.154 ЦПК України підстав для скасування заходів забезпечення позову немає, оскільки загрози створення ускладнень у вирішенні справи і виконанні рішення, у разі задоволення позову, з огляду на які суд ухвалою від 08.08.2017 року вжив заходи забезпечення позову, продовжують існувати.

Наведені адвокатом ОСОБА_10 в апеляційній скарзі та при розгляді справи в судовому засіданні доводи про неправильно обраний позивачем спосіб захисту, про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову не можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову, оскільки такі питання суд мав право вирішити лише при постановленні остаточного судового рішення у відповідності до вимог ст.ст. 214-215 ЦПК України в тій редакції Кодексу, яка діяла станом на 12.12.2017 року, та у відповідності до змісту ст.ст.264-265 ЦПК України в редакції ЗУ №2147-V111 від 03.10.2017 року.

Також апеляційний суд відхиляє посилання представника відповідача ОСОБА_3 на безпідставне та непропорційне втручання в здійснення права власності ОСОБА_3 та на заподіяння йому збитків внаслідок обмеження в господарській діяльності, оскільки судом саме у відповідності із законом вжито процесуальні дії по тимчасовому обмеженню права власності ОСОБА_3 на спірне майно на час розгляду справи.

Заходи забезпечення позову судом обрано пропорційно створеним відповідачами ускладнень у розгляді справи судом першої інстанції та загрозам створення перешкод, які можуть унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відхиляючи доводи апелянта про недобросовісне здійснення позивачем процесуальних прав та заподіяння збитків ОСОБА_3, апеляційний суд виходить з того, що відповідачем не надано, а матеріали справи не містять таких даних.

Крім того, залишення без задоволення заяви та апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_10 не перешкоджає вказаним особам звертатися до суду із заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим (ст.156 ЦПКУ), заявою про зустрічне забезпечення (ст.154 ЦПКУ), заявою про скасування заході забезпечення позову при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (ч.6 ст.158 ЦПК України).

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу 12.12.2017 року з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 2,3, 13, 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 -залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: В.Б. Яцина.

Судді: П.В.Кісь.

О.А.Кружиліна.