Справа №491/1110/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді - Желяскова О. О.,

з участю секретаря Рачкової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів на дитину, яка продовжує навчання стаціонарно в навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що ОСОБА_4 є батьком їх спільної дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 19 січня 2017 року з відповідача на її користь на утримання дочки стягуються аліменти в розмірі 1200 гривень щомісячно до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, без врахування часу на канікули з подальшою індексацією відповідно до закону. Також з відповідача було стягнуто ? частину витрат понесених дочкою у звязку з її навчанням. На даний час аліменти стягуються у визначеній судом сумі, але дочка продовжує навчання, у звязку з чим несе нові витрати, котрі повинні лягти на обох батьків.

Позивач зазначає, що на даний час дочка навчається на четвертому курсі Одеського Національного економічного університету на обліково-економічному факультеті на стаціонарі. До вступу до навчального закладу дочка мешкала разом з нею та під час навчання постійно, на вихідні, приїздить до неї за необхідною грошовою допомогою. Таким чином вважає, що вправі звернутися до суду з цим позовом в інтересах дочки і повернути за рахунок відповідача половину понесених донькою і нею коштів. Ці кошти витрачались на навчальне приладдя, медичні, хімічні засоби, побутово-господарські вироби, продукти харчування, косметику, одяг та взуття, оплату гуртожитку, електроенергії, користування Інтернетом, що входить в передбачені ст.199 Сімейного кодексу України інші кошти на матеріальне забезпечення дитини.

Відповідач є професійним моряком торгового флоту, однак постійно працює на різних кораблях, а тому його фактичне місце роботи їй невідоме. ОСОБА_1 вказує, що їй також відомо про наявність у відповідача сім'ї, а з перегляду програм в Інтернеті вона дізналася, що він живе досить заможно, часто з сім'єю буває на відпочинку за кордоном, де витрачає на свою падчерицю досить великі кошти. Тобто він є працездатним і заможним, може та повинен приймати участь в утриманні та навчанні їх спільної дитини.

Що стосується контракту за навчання доньки, то відповідач оплачує його за попереднім рішенням суду, однак є ряд інших вагомих витрат, котрі підлягають сплаті частково за рахунок відповідача. Навчаючись в м.Одесі донька потребує проживання в гуртожитку. За попереднім судовим рішенням оплата гуртожитку складала 1650 гривень і частина відповідача, котру він сплачує, складає половину цієї суми, або 850 гривень. Він їх наперед сплатив за перший семестр навчання. А позивач сплатила всього за перший семестр за вимогою навчального закладу вже за новою розцінкою, а саме в сумі 2525 гривень. Половина з цієї суми, котру повинен сплатити відповідач, складає 1262 грн. 50 коп., з врахуванням сплачених ним 850 гривень він повинен доплатити 437 грн. 50 коп.

З врахуванням нелегкого майбутнього працевлаштування і можливого працевлаштування за кордоном донька навчається влітку, в період канікул на курсах англійської та польської мови. В зв'язку з цим вона і під час канікул продовжує знаходитись в м.Одесі та проживати в гуртожитку. Сплата за гуртожиток в цей період складає 1000 гривень і частина відповідача в ній складає 500 гривень та за послуги банку 10 гривень, а частина відповідача 5 грн. Таким чином за гуртожиток відповідач повинен доплатити 942 грн.50 коп.

Оплата за використану електроенергію за період з 6 березня 2017 року по 14 липня 2017 року склала 1625 грн. 98 коп., з якої половина відповідача складає 812 грн. 49 коп.

В сучасний період навчання здійснюється за допомогою комп'ютера та Інтернету, за що також належить оплачувати дане користування. Доказом цього користування є «Карточка абонента", котра додається. Сплачено за користування Інтернетом всього 841 гривня, 1/2 частина з цієї суми складе 420 гривень 50 копійок.

Крім того позивач вказує, що донька навчається паралельно на курсах англійської і польської мови, що необхідно як при навчанні у вищому навчальному закладі, так і для можливості майбутнього працевлаштування. Курс навчання передбачає два рівні, на кожний з них укладається окремий договір. Так, на навчання на курсах англійської мови укладено два договори, №30 від 27 червня 2017 р. та № 48 від 11 вересня 2017 року. Згідно цих договорів за доданими квитанціями сплачено 3510 гривень і в якості першого внеску було придбано сертифікат на дві тисячі гривень, як броня. Таким чином за навчання англійської мови всього сплачено 5510 гривень і половина відповідача складає 2755 грн. Курси польської мови здійснені аналогічно. Два договори від 18 квітня 2017 року і від 05 липня 2017 року додаються. Згідно доданих квитанцій за навчання на даних курсах сплачено 7200 гривень та за банківські послуги сплачено 40 грн., а всього 7240 гривень, з яких половина відповідача складає 3620 гривень. Всього за навчання на мовних курсах сплачено 12750 гривень і половина відповідача складає 6375 гривень.

З тією ж метою - майбутнє працевлаштування за спеціальністю було замовлено і виготовлено біометричний паспорт доньки, за що сплачено всього 557 гривень 32 копійки і половина відповідача з них складає 278 грн. 66 коп.

Знаходячись в м.Одесі, далеко від рідної домівки, донька змушена постійно купувати в торговельній мережі продукти харчування. Згідно чеків магазинів вона на це витратила 4846 гривень і половина відповідача складає 2423 гривні.

Медичні та гігієнічні засоби, медичні послуги, ліки з аптек, всього закуплено на загальну суму 9844 гривень, з котрих частина відповідача складає 4922 гривні.

Мешкаючи в умовах гуртожитку доньці необхідно було купувати різні побутово-хімічні, косметичні, господарські засоби та навчальне приладдя. Всього їх було придбано на суму 4690 грн. 34 коп., з яких частина відповідача складає 2345 грн. 17 коп.

Також було придбано донькою та нею для доньки взуття на загальну суму 5490 гривень, з котрих частина відповідача складає 2745 гривень.

Крім того студентка повинна бути також належним чином одягнута. Нею в магазинах та по Інтернету було закуплено одягу на загальну суму 19782 гривень, з котрих частина відповідача складає 9891 гривень. Щомісячно по кілька разів донька приїздила з м.Одеси до м.Ананьєва, а також в зворотному напрямку, на що також постійно витрачались кошти. Згідно доданих до справи квитків на 18 аркушах за осінь 2016 по теперішній час 2017 року було витрачено 7070 грн. 87 коп. з котрих частина відповідача складає 3535 грн. 43 коп.

Вважає, що загальна сума коштів, котра підлягає стягненню з відповідача, складає 34690 гривень 75 копійок.

Позивач у судовому засіданні, під час розгляду справи, вимоги, викладені в позовній заяві підтримала та просить задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що відповідач дійсно сплачує присудженні судом аліменти, однак їх не вистачає на утримання дочки, крім того батьки повинні нести рівні витрати на утримання дочки, оскільки вона продовжує навчання, на що необхідні значні кошти, тому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 34690 гривень 75 копійок на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання посилаючись на норми ст.199 СК України, а також витрати понесені нею на правову допомогу в розмірі 2500 гривень.

Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду заперечення, відповідно до яких позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України. Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на, звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 24.02.2016року по справі М 6-1296 цс15.

Також ОСОБА_4 зазначає, що відповідно до ст. 360-7 висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Просить звернути увагу суду, що, рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 19 січня 2017 року було стягнуто з нього на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1200 гривень, щомісячно, до закінчення дитиною навчання в Одеському національному економічному університеті (65082, м. Одеса, вул. Преображенська, 8) по 30 червня 2018 року, без урахування часу на канікули, з подальшою індексацією відповідно до закону. Стягнуто на користь ОСОБА_1 1/2 частину понесених нею витрат, пов'язаних з навчанням доньки на 3-4 курсах, а саме, плату згідно договору № 31/14-ОЕФ від 01.08.2016 року за надання освітніх послуг в Одеському національному економічному університеті в розмірі 13497 гривень 50 копійок. Стягнуто 1/2 частину вартості проживання доньки у гуртожитку навчального закладу пов'язаних з навчанням доньки на І-4 курсах, в розмірі 3380 гривень. Стягнуто 1/2 частину витрат на придбання одягу для доньки в розмірі 4755 гривень 50 копійок; частину витрат на придбання ноутбуку (ПК) в розмірі 2761 гривня 50 копійок; частину витрат на придбання мобільного телефону в розмірі 1977 гривень 00 копійок; та витрат на правову допомогу в розмірі 1600 гривень, а всього стягнуто з відповідача на користь позивача в інтересах доньки 27971 гривні 50 копійок (двадцять сім тисяч двісті дев'ятсот сімдесят одну гривню 50 копійок).

Зазначає, що з позовної заяви вбачається те, що позивач просить стягнути кошти на утримання повнолітньої дитини, посилаючись на норми ст. 199 СК України, хоча рішенням суду вже було стягнуто з ОСОБА_4 кошти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1200 гривень, щомісячно, до закінчення дитиною навчання в Одеському національному економічному університеті (65082, м, Одеса, вул. Преображенська, 8) по 30 червня 2018 року, без урахування часу на канікули, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Позивач вказує, що відповідно до довідки по оплаті аліментів № 8911 виданої державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5 заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №491/1129/16-ц виданого 09.03.2017 року відсутня.

Вказує, що кошти, половину яких позивач просить стягнути на її користь витрачені на харчування, одяг, та інші витрати пов'язані з навчанням повнолітньої доньки, є фактично додатковими витратами на дитину, стягнення яких глава 16 СК України не передбачає у відповідності до правової позиції викладеної в Постанові ВСУ від 24.02.2016 року по справі № 6-1296 цс15, а вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження входить до складу аліментів, які було стягнуто з відповідача рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 19.01.2017 року.

Також просить звернути увагу суду на судові витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. які позивач просить стягнути з відповідача. Так, відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведеш. відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат с підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування: таких витрат. Як вбачається з копій документів, що були долучені до позовної заяви, ОСОБА_1П, сплатила до Одеської обласної колегії адвокатів 2520 грн. за консультацію 18.09.2017 року, хоча в позовній заяві вказує на те, що правова допомога адвоката була направлена на складання позовної заяви на протязі трьох днів.

Однак, відповідач просить звернути увагу суду на те, що копія долученої квитанції не може бути належним підтвердженням судових витрат на правову допомогу, оскільки, по-перше, датою складання позовної заяви є 26.09.2017 року, тоді коли квитанція датована 18.09.2017 року. Крім того, відсутній договір про надання правової допомоги, квитанція належним чином не посвідчена, не надано до суду розрахунок витрат, що відповідно до п. 48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р. є обов'язковим для підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного просить позивачу відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що відповідач позовні вимоги позивача не визнає, оскільки за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області вже сплачує аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1200 гривень, щомісячно, до закінчення дитиною навчання в Одеському національному економічному університеті (65082, м. Одеса, вул. Преображенська, 8) по 30 червня 2018 року, без урахування часу на канікули, з подальшою індексацією відповідно до закону. Стягнуто на користь ОСОБА_1 1/2 частину понесених нею витрат, пов'язаних з навчанням доньки на 3-4 курсах, а саме, плату згідно договору № 31/14-ОЕФ від 01.08.2016 року за надання освітніх послуг в Одеському національному економічному університеті в розмірі 13497 гривень 50 копійок. Стягнуто 1/2 частину вартості проживання доньки у гуртожитку навчального закладу пов'язаних з навчанням доньки на І-4 курсах, в розмірі 3380 гривень. Стягнуто 1/2 частину витрат на придбання одягу для доньки в розмірі 4755 гривень 50 копійок; частину витрат на придбання ноутбуку (ПК) в розмірі 2761 гривня 50 копійок; частину витрат на придбання мобільного телефону в розмірі 1977 гривень 00 копійок; та витрат на правову допомогу в розмірі 1600 гривень, а всього стягнуто з відповідача на користь позивача в інтересах доньки 27971 гривні 50 копійок (двадцять сім тисяч двісті дев'ятсот сімдесят одну гривню 50 копійок). Разом з цим зазначає, що кошти, половину яких позивач просить стягнути на її користь витрачені на харчування, одяг, та інші витрати пов'язані з навчанням повнолітньої доньки, є фактично додатковими витратами на дитину, стягнення яких глава 16 СК України не передбачає у відповідності до правової позиції викладеної в Постанові ВСУ від 24.02.2016 року по справі № 6-1296 цс15, а вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження входить до складу аліментів, які було стягнуто з відповідача рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 19.01.2017 року. На підставі викладеного вважає, що відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог позивача, оскільки з відповідача вже стягуються аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, взявши до уваги заперечення відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка та мешканка м.Ананьїв, вул..Шевченко, 46-А, Одеської області (а.с.5).

Згідно копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області №491/1129/16-ц від 19 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії МЕ №019447, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серії КЕ 721168, виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 24 червня 1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_6, свідоцтво про народження серії І-ЖД №156217, видане 24 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського району Одеської області, на її утримання у розмірі 1200 гривень, щомісячно, до закінчення дитиною навчання в Одеському національному економічному університеті (65082, м. Одеса, вул. Преображенська, 8) по 30 червня 2018 року, без урахування часу на канікули, з подальшою індексацією відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частину понесених нею витрат, повязаних з навчанням доньки на 3-4 курсах, а саме, плату згідно договору № 31/14-ОЕФ від 01 серпня 2016 року за надання освітніх послуг в Одеському національному економічному університеті в розмірі 13497 гривень 50 копійок. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частину вартості проживання доньки у гуртожитку навчального закладу повязаних з навчанням доньки на 3-4 курсах, в розмірі 3380 гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частину витрат на придбання одягу для доньки в розмірі 4755 гривень 50 копійок; 1/2 частину витрат на придбання ноутбуку(ПК) в розмірі 2761 гривня 50 копійок; 1/2 частину витрат на придбання мобільного телефону в розмірі 1977 гривень 00 копійок; та витрат на правову допомогу в розмірі 1600 гривень, а всього стягнути з відповідача на користь позивача в інтересах доньки 27971 гривня 50 копійок (двадцять сім тисяч двісті девятсот сімдесят одну гривню 50 копійок). Стягнуто з ОСОБА_4 в прибуток держави судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. Аліменти підлягають стягненню з 26 вересня 2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.6-8).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_3 народилася 12 жовтня 1998 року в м.Ананьїв Одеської області, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9).

Згідно довідки №134102, виданої 22 вересня 2017 року Одеським національним економічним університетом ІV рівня акредитації, ОСОБА_3 дійсно є студенткою денної форми навчання четвертого курсу обліково-економічного факультету Одеського національного економічного університету, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року (а.с.10).

Також позивачем надано квитанції, копію карточки абонента, копію тарифів на послуги Інтернет, копію сертифікату на раннє бронювання, копію договору про надання інформаційно-консультаційних послуг, товарні чеки, рахунки-фактура, копії договорів про надання послуг з навчання польської мови, проїздні квитки які свідчать про витрати на утримання дочки (а.с.11-87).

Згідно квитанції наданої Одеською обласною колегією адвокатів від 18 вересня 2017 року, ОСОБА_1 сплатила за складену позовну заяву 2520 грн. (а.с.88).

Відповідно до копії розрахунку по сплаті аліментів №8911, виданого 06 листопада 2017 року Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за період з 26 вересня 2016 року по 26 жовтня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1200 гривень щомісячно на утримання дитини, заборгованість відсутня (а.с.107).

Також зясовано, що ОСОБА_3 навчаючись на четвертому курсі Одеського національного економічного університету проживає в гуртожитку вказаного університету на підставі відповідного договору. В період літніх канікул в 2017 році ОСОБА_3 також проживала в гуртожитку, однак зміна оплати за проживання не залежить від періоду проживання. Також, за інформацією завідувача гуртожитком, ОСОБА_3 на вихідні дні виїжджає додому. Вартість проживання в гуртожитку для студентів ОНЕУ складає: з 01 вересня 2016 року - 330 грн. на місяць; з 01 лютого 2017 року 440 грн. на місяць; 01 вересня 2018 року 520 грн. на місяць, при цьому зміна розміру оплати за проживання в гуртожитку повязана зі зміною розміру академічної стипендії. Крім того, відповідно до умов договору, на проживання в гуртожитку мешканці повинні додатково відшкодовувати оплату за електроенергію, яка залежить від наявності у мешканця побутових електричних приладів, оргтехніки тощо. Вказана сума змінюється кожного семестру та залежить від відповідного тарифу. ОСОБА_3 в другому семестрі 2016/2017 навчального року проживала в кімнаті з двома койко-місцями, одне з яких займала ОСОБА_6 Розмір оплати за навчання, згідно умов Договору між ОСОБА_3 та ОНЕУ складає: за третій курс (2016/2017 навчальний рік) 11850 грн.; за четвертий курс (2017/2018 навчальний рік) 15145 грн., про що також додано розрахунковий листок за проживання у гуртожитку ОСОБА_3 за 2017 рік (а.с.142-143).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтями 263, 264 ЦПК України, передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні було встановлено, що за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №491/1129/16-ц від 19 січня 2017 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1200 гривень щомісячно, до закінчення дитиною навчання в Одеському національному економічному університеті (65082, м. Одеса, вул. Преображенська, 8) по 30 червня 2018 року, без урахування часу на канікули, з подальшою індексацією відповідно до закону. Рішення суду абрало законної сили 13 лютого 2017 року

Позивач у судовому засіданні зазначила, що отримала виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів, подала до виконавчої служби та відповідач щомісячно сплачує аліменти на її користь на утримання дочки, на сьогоднішній день заборгованості по сплаті аліментів немає, про що також свідчить відповідна довідка виконавчої служби..

З доданих до позовної заяви документів зясовано, що ОСОБА_3 є студенткою четвертого курсу денного курсу обліково-економічного факультету Одеського національного економічного університету, з терміном навчання по 30 червня 2018 року, зі сплатою коштів за навчання у сумі 15145 грн. за навчальний рік (2017/2018). Також ОСОБА_3 навчається паралельно на курсах польської та англійської мови, про що свідчать відповідні договори про надання освітніх послуг (а.с.20,21,23,24,), за що позивачем сплачено загальну суму в розмірі 12750 гривень. Крім того позивачем надано повний розрахунок її витрат, понесених на дочку, що включають: одяг, косметику, продукти харчування, проїзд, оплату за гуртожиток та інше.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст.ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України, визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Крім того, аналіз зазначеної норми Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту, зокрема, ст.199 СК України, надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дитини не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини.

Витрати на навчання дитини в начальному закладі не є витратами на розвиток її здібностей та повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини.

При цьому, суд звертає увагу на ст.199 СК України, яка встановлює обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Також позивачем не доведено того факту, що відповідач працює та має певні доходи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач є професійним моряком торгового флоту та має високий дохід, як вказано в позовній заяві.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення коштів на дитину, яка продовжує навчання стаціонарно в навчальному закладі, які полягають в частковій (1/2): оплаті проживання в гуртожитку, оплаті за використану електроенергію, оплаті за користування мережею "Інтернет", оплаті за курси англійської та полької мов, оплаті за викотовлення біометричного паспорта, за продукти харчування, медичні та гігієнічні засоби, побутово-хімічні, косметичні та господарські засоби та навчальне приладдя, за взуття та одяг. Сам факт навчання дитини у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому судом зясовано, що з відповідача в порядку ст.199 СК України вже стягуються аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої дочки за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №491/1129/16-ц від 19 січня 2017 року. Однак навчання у вищому навчальному закладі та обставини, які повязані з навчанням у вищому навчальному закладі не є особливою обставиною, яка породжує обов'язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст.185 СК України, оскільки до особливих обставин відносяться такі, як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Жодна з цих обставин позивачем в позовній заяві не зазначена, під час розгляду справи не доведена та нічим не обгрунтована.

Оскільки в позові про стягнення коштів на дитину, яка продовжує навчання стаціонарно в навчальному закладі відмовлено повністю, то понесені позивачкою судові витрати, пов'язані з пред'явленням цих позовних вимог, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 81, 180, 184, 185, 199, 200 СК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів на дитину, яка продовжує навчання стаціонарно в навчальному закладі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 27 березня 2018 року.

Суддя О. О. Желясков

Рішення суду набуло законної сили "___"____________________ 20__ року