Провадження № 2/369/131/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22.03.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Котенко О.О.,

за участю:

представника позивача (відповідача за зустрічним позовом)

ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1

ОСОБА_3,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом)

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 03 червня 2007 року між ним і ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб.

За час шлюбу вони набули у спільну сумісну власність земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_3, площею 0,1288 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31 березня 2010 року. Вартість земельної ділянки становить 34 400 грн.

Рішенням ХХІІІ сесії У скликання Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10 квітня 2009 року було надано дозвіл на розробку проекту щодо зміни цільового призначення вищевказаної земельної ділянки, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Після набуття у спільну сумісну власність вищезазначеної земельної ділянки вони розпочали будівництво житлового будинку, однак станом на дату подання позову будівництво не завершено, а будинок в експлуатацію не прийнято. У зв»язку з цим розподілу підлягають будівельні матеріали, що були використані в процесі будівництва за рахунок спільних коштів подружжя за результатами судової експертизи, а також квартира АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив розподілити спільне майно подружжя наступним чином, а саме ОСОБА_1 виділити в особисту приватну власність ? частину квартири АДРЕСА_2, що у м. Хмельницькому, визнавши за ним право власності на ? частину квартири; ОСОБА_1 виділити в особисту приватну власність ? частину земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_3, площею 0,1288 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, визнавши за ним право власності на ? частину земельної ділянки; ОСОБА_1 виділити в особисту приватну власність будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та розташовані на земельній ділянці площею 0,1288 га, призначеній для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, визнавши за ним право власності на ? частину будівельних матеріалів; Решту ? частини спільного майна залишити у особистій приватній власності ОСОБА_5.

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 ніколи не була спільним майном подружжя, так як належить і була придбана її матір»ю ОСОБА_6 за її кошти в 1996 році, ще до їхнього шлюбу.

Дійсно, 03 червня 2007 року між нею і ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. В шлюбі вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з нею і знаходиться на її утриманні і вихованні. Життя з відповідачем не склалось, тому нею подано позов про розірвання шлюбу з відповідачем.

В жовтні 2016 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду їхній шлюб розірвано.

31 березня 2010 року, будучи ще в шлюбі з відповідачем, вона придбала у ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,1288 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_4 Земельна ділянка була оформлена на її ім»я, оскільки основна частина коштів на придбання ділянки була надана нею, половина коштів-це її особисті кошти.

Так як грошових коштів на будівництво будинку у них не було, то вона 01 жовтня 2011 року згідно Договору купівлі-продажу продала свою особисту земельну ділянку в АДРЕСА_5, кадастровий номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 за 264000 грн., що було еквівалентно на той час 33000 доларів США. Право власності на вказану продану земельну ділянку було набуто нею ще в 2003 році до заміжжя, і ця ділянка та виручені за неї кошти не були спільним майном подружжя.

Після цього на вказаній земельній ділянці вони фактично за її особисті грошові кошти побудували приватний будинок і проживали разом у ньому із відповідачем та їхнім сином до кінця 2015 року. З ними разом проживала і її мати ОСОБА_6, яка також дарувала їй свої кошти на придбання будівельних матеріалів для будівництва вказаного будинку.

Крім цього, вони фактично за її кошти придбали наступне майно, а саме: диван розкладний вартістю 2000 грн., ліжко двоспальне вартістю 2000 грн., матрац ортопедичний «Венето» вартістю 3000 грн., стіл дитячий письмовий вартістю 2000 грн., стілець дитячий вартістю 500 грн., шкаф платтяний двохстворчатий вартістю 2000 грн., ноутбук вартістю 3000 грн., акамулюючий бак вартістю 3005,86 грн., котел електричний вартістю 3350,40 грн., ванну вартістю 525,32 грн., бойлер вартістю 10804,76 грн., душовий шланг вартістю 349 грн., кухонну мийку вартістю 1683,58 грн., сифон для ванни автомат комплект метал 57 см вартістю 227 грн. 83 коп., ніжки до ванни Калдевей вартістю 335,32 грн., унітаз вартістю 1344,35 грн., запчастини та приладдя для системи опалення на суму 38615 грн. 60 коп., сантехнічне приладдя на суму 6834 грн. 26 коп., унітаз вартістю 2233,60 грн., коліно вартістю 1021 грн. 87 коп.. запчастини та приладдя для насосної станції подачі води вартістю 26246 грн. 48 коп., а всього на загальну суму 159 628 грн. 23 коп..

ОСОБА_1 за час їхнього спільного проживання ніколи не працював, перебивався незначними підробітками, і фактично знаходився на її утриманні, а в їхній сім»ї працювала тільки вона, що підтверджується довідками, наданими до матеріалів справи. За вказані кошти, які вона заробляла і відповідач, реально вони могли придбати лише половину вказаного майна.

Крім того, вона надавала грошові кошти на будівельні матеріали на будинок, виручені з продажу її земельної ділянки в м. Хмельницькому, яка належала їй ще до шлюбу та є її особистим майном, акцій та іншої нерухомості, які також є її особистим майном, а також коштів, які їй подарувала її мати.

Купівля ? частини усього майна була здійснена за кошти особистого дошлюбного майна дружини, а тому не може бути спільною сумісною власністю подружжя.

Фактично все їхнє майно було придбане за її особисті грошові кошти, які не є спільним майном подружжя, а інша ? частина майна дійсно придбана за спільні кошти подружжя та підлягає розподілу. Тобто за ОСОБА_1 буде справедливо визнати ? частину майна, як земельної ділянки, так і іншого.

Крім того, ОСОБА_5 просила врахувати те, що з нею проживає і знаходиться на її утриманні дитина. Якщо раніше вони проживали з дитиною у вказаному спірному не введеному в експлуатацію будинку, то зараз вимушені знімати квартиру в м. Бровари. Аліменти відповідач не сплачує, матеріальної допомоги сину не надає.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 просила розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, яке було набуте за час шлюбу з відповідачем, таким чином: ОСОБА_5 виділити в особисту приватну власність ? частини майна, яке було придбане за час шлюбу з відповідачем, на суму 117078 грн. 23 коп., а саме: диван розкладний вартістю 2000 грн., ліжко двоспальне вартістю 2000 грн., матрац ортопедичний «Венето» вартістю 3000 грн., стіл дитячий письмовий вартістю 2000 грн., стілець дитячий вартістю 500 грн., шкаф платтяний двохстворчастий вартістю 2000 грн., ноутбук вартістю 3000 грн., акамулюючий бак вартістю 3005,86 грн., котел електричний вартістю 3350,40 грн., ванну вартістю 525,32 грн., бойлер вартістю 10804,76 грн., душовий шланг вартістю 349 грн., кухонну мийку вартістю 1683,58 грн., сифон для ванни автомат комплект метал 57 см вартістю 227 грн. 83 коп., ніжки до ванни калдевей вартістю 335,32 грн., унітаз вартістю 1344,35 грн., запчастини та приладдя для системи опалення на суму 38615 грн. 60 коп., сантехнічне приладдя на суму 6834 грн. 26 коп., унітаз вартістю 2233,60 грн., коліно вартістю 1021 грн. 87 коп., запчастини та приладдя для насосної станції подачі води вартістю 26246 грн. 48 коп., ОСОБА_1 виділити в особисту приватну власність ? частки майна, яке було придбано за час шлюбу з відповідачем на суму 42550 грн., а саме твердопаливний котел «Мотор січ» вартістю 42550 грн.; ОСОБА_5 виділити в особисту приватну власність будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та розташовані на земельній ділянці площею 0,1288 га, призначеній для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, визнавши за нею право власності на ? вказаних будівельних матеріалів; ОСОБА_1 виділити в особисту приватну власність ? частину будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, та розташовані на земельній ділянці площею 0,1288 га, призначеній для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1; ОСОБА_1 виділити в особисту приватну власність ? частину земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_3, площею 0,1288 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1; Решту ? частин земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_3 площею 0,1288 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, залишити у особистій приватній власності ОСОБА_5.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя в частині позовних вимог про виділення ОСОБА_1 в особисту приватну власність ? частини квартири АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на ? частину даної квартири, залишено без розгляду на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_5 не визнав і заперечував проти його задоволення.

У судовому засіданні відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_5 і її представник зустрічний позов підтримали і просили його задовольнити, первісний позов ОСОБА_1 визнали в частині визнання за ним права власності на майно подружжя в розмірі ? частини, а за ОСОБА_5-3/4 частини майна, в решті позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_5 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 з 03 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 03 червня 2007 року.

В шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно, починаючи з 11 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ХХІІІ сесії У скликання від 10 квітня 2009 року «Про зміну цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_8» вирішено: 1. Надати дозвіл на розробку проекту щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_8 в с. Нове, вул. Є.Патона, для ведення особистого селянського господарства на цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; 2. Доручити землевпорядній організації виготовити державний акт на право власності на землю ОСОБА_8, землевпоряднику сільської ради внести зміни в земельно-облікові документи.

За Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31 березня 2010 року ОСОБА_8 на умовах, передбачених цим договором, передала у власність, а покупець ОСОБА_5 прийняла у власність земельну ділянку площею 0,1288 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_1, надану для ведення особистого селянського господарства, і зобов»язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Вказана земельна ділянка складається з: сільськогосподарських угідь-0,1288 га (ріллі-0,1288 га).

Відповідно до умов вказаного Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 березня 2010 року продаж земельної ділянки вчиняється між сторонами за 34400 грн.. Вказану суму грошей покупець сплатила, а продавець отримала повністю-до підписання цього договору.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 грудня 2015 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площа 0,1288 га.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29 серпня 2017 року № 2309 Київської незалежної судово-експертної установи дійсна вартість об»єкта будівництва, а саме вартість усіх конструктивних елементів, будівельних, оздоблювальних матеріалів, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва об»єкта за адресою: АДРЕСА_3 (вартість відтворення) становить 1290365 грн.. Ступінь будівельної готовності об»єкта за адресою: АДРЕСА_3 становить 92,9%. Об»єкт за адресою: АДРЕСА_3 придатний до експлуатації в якості індивідуального житлового будинку при встановленні котла та батарей опалення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала суду свідчення, що дочка ОСОБА_5 в основному працювала і годувала сім»ю. В дочки завжди був стабільний дохід. В 2003 році вона купила земельну ділянку в м. Хмельницькому, мала власний автомобіль Фольксваген, та був у неї магазин. Коли вона одружилась, то продала земельну ділянку у м. Хмельницькому, і разом з чоловіком почала будувати будинок. На будівництві будинку безпосередньо працювали робітники, і ОСОБА_5 давала гроші чоловіку, який з ними розраховувався. Батько чоловіка ОСОБА_1 будував стіни до даху. Перший поверх будували робочі. До декретної відпустки заробітна плата ОСОБА_5 складала 1500 доларів. Також допомагав будувати будинок брат ОСОБА_5.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав свідчення суду, що його син ОСОБА_1 працював неофіційно по ремонту квартир. Він, як свідок, допомагав у будівництві будинку. Свідок разом з жінкою грошовими коштами допомагали ОСОБА_5 і ОСОБА_1 будувати будинок. В основному будинок будував ОСОБА_1. За час, коли свідок працював на будівництві, ОСОБА_5 не було жодного разу на будівництві. Свідок приїздив на будівництво будинку, жив у палатці з своїм сином ОСОБА_1, і міг там бути і тиждень, і два тижні, і місяць. Свідок зазначав, що сину ОСОБА_1 були надані з боку їхньої сім»ї значні грошові кошти на будівництво будинку. Інші особи не приймали участі у будівництві будинку. Свідок вказував, що він копав фундамент з сином ОСОБА_12, робив опалубку, клав плитку. Стіни будував ОСОБА_1.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_5 підлягають задоволенню частково, і в порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_5, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1288 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, надану для ведення особистого селянського господарства, та визнати право власності на ? частину конструктивних елементів, будівельних, оздоблювальних матеріалів, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва житлового будинку, ступінь будівельної готовності якого становить 92,9%, за адресою: АДРЕСА_3, в загальному розмірі 322 342 грн. 25 коп., та в порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_5, слід визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1288 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, надану для ведення особистого селянського господарства, та визнати право власності на ? частин конструктивних елементів, будівельних, оздоблювальних матеріалів, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва житлового будинку, ступінь будівельної готовності якого становить 92,9% за адресою: АДРЕСА_3, в загальному розмірі 968 022 грн. 75 коп..

Суд дійшов висновку, що вказана вище земельна ділянка площею 0,1288 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, надана для ведення особистого селянського господарства, є майном, що набуте подружжям під час шлюбу, та підлягає поділу між ними в рівних частках.

Щодо поділу майна між подружжям ОСОБА_5 і ОСОБА_1 на конструктивні елементи, будівельні, оздоблювальні матеріали, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва житлового будинку, ступінь будівельної готовності якого становить 92,9%, за адресою: АДРЕСА_3, то суд дійшов висновку про збільшення розміру частки і визнання права власності на ? частин конструктивних елементів, будівельних, оздоблювальних матеріалів, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва житлового будинку, ступінь будівельної готовності якого становить 92,9% за адресою: АДРЕСА_3, в загальному розмірі 968 022 грн. 75 коп. за ОСОБА_5, оскільки суд встановлював обсяг спільно нажитого майна подружжя, з»ясовував джерело і час його придбання кожним із подружжя, оцінював письмові докази, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10. У зв»язку з цим позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 було надано докази, що її вклад в будівництво будинку грошовими коштами є більшим, ніж у ОСОБА_1. На підтвердження цього ОСОБА_5 надала суду Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01 жовтня 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_5 передала у власність, як продавець, ОСОБА_9, як покупцю, належну їй земельну ділянку площею 0,10 га, склад угідь: всього 0,10 га земельних угідь, землі під будівлями, лісами та іншими угіддями 0 га, що розташована в АДРЕСА_3, Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а покупець прийняв земельну ділянку та сплатив за неї обговорену грошову суму. Відповідно до умов п. 2.1. Договору купівлі-продажу земельної ділянки продаж земельної ділянки вчинено за 264000 грн., що еквівалентно сумі 33000 доларів США згідно з середнім курсом продажу долара США в комерційних банках м. Хмельницького, який становить 8 грн./долар США, які продавець одержав від покупця до підписання цього договору.

Як зазначала позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 і її представник, вказані грошові кошти від продажу земельної ділянки були витрачені на будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_3

В судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не надав суду доказів і не спростував наявних доказів ОСОБА_5, що грошові кошти від продажу вказаної земельної ділянки були спрямовані за іншим цільовим призначенням.

Крім того, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 надала суду довідки про її доходи, що також свідчить про її особистий вклад в будівництво даного будинку, а саме згідно довідки від 26 вересня 2016 року № 44 ТОВ «ЄВРО-ТРЕЙД ЛТД» ОСОБА_5 працювала в ТОВ «ЄВРО-ТРЕЙД ЛТД» з 01 березня 2011 року по 31 липня 2014 року на посаді менеджера зі збуту, і її дохід за період з 01 липня 2012 року по 31 липня 2014 року склав 33 223 грн. 32 коп.. Відповідно до довідки Приватного підприємства «АНРІ-МАРКЕТ» від 26 вересня 2016 року № 68 ОСОБА_5 працює в Приватному підприємстві «АНРІ-МАРКЕТ» з 13 листопада 2015 року і на даний момент займає посаду директора з логістики, і її дохід за період з 13 листопада 2015 року по 31 серпня 2016 року склав 44 435 грн. 71 коп.. Згідно довідки ПП «РЕМБУД І К» ОСОБА_5 працювала в Приватному підприємстві «РЕМБУД І К» з 01 серпня 2014 року по 17 листопада 2014 року на посаді начальника відділу закупок, і її дохід за період з 01 серпня 2014 року по 18 листопада 2014 року склав 10 844 грн. 62 коп.. Відповідно до довідки ТОВ «Прем»єр Голд» ОСОБА_5 працювала в ТОВ «Прем»єр голд» з 14 лютого 2013 року по 31 грудня 2013 року на посаді директора, і її дохід за період з 14 лютого 2013 року по 01 січня 2014 року склав 26 753 грн. 68 коп.. Доходи позивача ОСОБА_5 також підтверджені і іншими наявними у справі доказами.

Згідно інформації ДПІ у м. Хмельницькому від 10 листопада 2017 року № 10061/9/22-25-08-012 про доходи ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5, за період з 01 січня 2007 року по 31 березня 2016 року інформація про доходи відсутня.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 23 лютого 2018 року ВП № 54101190 станом на 23 лютого 2018 року існувала заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 2800 грн..

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про визнання права власності на ? частину конструктивних елементів, будівельних, оздоблювальних матеріалів, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва житлового будинку, ступінь будівельної готовності якого становить 92,9%, за адресою: АДРЕСА_3, в загальному розмірі 322 342 грн. 25 коп. за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) ОСОБА_1.

Щодо заявлених вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 про виділення їй в особисту приватну власність ? частини майна, яке було придбане за час шлюбу з відповідачем, а саме: диван розкладний вартістю 2000 грн., ліжко двоспальне вартістю 2000 грн., матрац ортопедичний «Венето» вартістю 3000 грн., стіл дитячий письмовий вартістю 2000 грн., стілець дитячий вартістю 500 грн., шкаф платтяний двохстворчастий вартістю 2000 грн., ноутбук вартістю 3000 грн., акамулюючий бак вартістю 3005,86 грн., котел електричний вартістю 3350,40 грн., ванну вартістю 525,32 грн., бойлер вартістю 10804,76 грн., душовий шланг вартістю 349 грн., кухонну мийку вартістю 1683,58 грн., сифон для ванни автомат комплект метал 57 см вартістю 227 грн. 83 коп., ніжки до ванни калдевей вартістю 335,32 грн., унітаз вартістю 1344,35 грн., запчастини та приладдя для системи опалення на суму 38615 грн. 60 коп., сантехнічне приладдя на суму 6834 грн. 26 коп., унітаз вартістю 2233,60 грн., коліно вартістю 1021 грн. 87 коп., запчастини та приладдя для насосної станції подачі води вартістю 26246 грн. 48 коп., та виділення ОСОБА_1 в особисту приватну власність ? частки майна, яке було придбано за час шлюбу з відповідачем на суму 42550 грн., а саме твердопаливний котел «Мотор січ» вартістю 42550 грн., то суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог, оскільки позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог.

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні, накладні по відвантаженню товарів не містять достовірних відомостей про їх придбання, та що покупцем їх є ОСОБА_5 і ОСОБА_1. В справі також відсутні докази і щодо іншого майна, яке просить поділити ОСОБА_5. Представник відповідача заперечував проти заявлених вимог позивача ОСОБА_5 про придбання вищевказаного майна за час шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, у решті позову ОСОБА_1 і решті зустрічного позову ОСОБА_5 суд вирішив відмовити у їх задоволенні.

Керуючись ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 60, 70 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 4, 77, 78, 79, 80, 81, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

В порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1288 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, надану для ведення особистого селянського господарства, та визнати право власності на ? частину конструктивних елементів, будівельних, оздоблювальних матеріалів, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва житлового будинку, ступінь будівельної готовності якого становить 92,9%, за адресою: АДРЕСА_3, в загальному розмірі 322 342 грн. 25 коп..

В порядку поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1288 га, що знаходиться в АДРЕСА_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, надану для ведення особистого селянського господарства, та визнати право власності на ? частин конструктивних елементів, будівельних, оздоблювальних матеріалів, обладнання з урахуванням проведених будівельних робіт та інших супутніх витрат, які були здійснені в процесі будівництва житлового будинку, ступінь будівельної готовності якого становить 92,9% за адресою: АДРЕСА_3, в загальному розмірі 968 022 грн. 75 коп..

У решті позову ОСОБА_1 відмовити.

У решті зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити.

Повне рішення суду складено 30 березня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л. М.