Ухвала

26 березня 2018 року

м. Київ

справа № 759/13280/13-ц

провадження № 61-651св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивачі: - ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідачі: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_6,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року у складі суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві), приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»), ОСОБА_6, третя особа: публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна. Позовна заява мотивована тим, що прилюдні торги були проведені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки були проведені більше ніж через 6 місяців з моменту складання звіту про оцінку реалізованої з торгів квартири, що суперечило положенням частини п'ять статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент проведення торгів, пункту 4.3.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, пункту 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, частини другої статті 43 Закону України «Про іпотеку». Крім того, оголошення про торги спірної іпотечної квартири не було розміщене в двох місцевих друкованих засобах масової інформації, як цього вимагає частина друга статті 43 Закону України «Про іпотеку», а також потенційні покупці не були забезпечені інформацією про можливість огляду квартири відповідно до пункту 3.6 Тимчасового положення, частини третьої статті 43 Закону України «Про іпотеку».

На підставі викладеного позивачі просили суд визнати недійсними прилюдні торги, протокол проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, акт про реалізацію спірної квартири.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - трикімнатної квартири АДРЕСА_1, результати яких оформлені протоколом проведення прилюдних торгів №1-К-233-СВ-і від 14 серпня 2013 року, затвердженого заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» ОСОБА_8 та актом старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_9 про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) від 27 серпня 2013 року, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ м. Києва Василевським А. М

Визнано недійсним протокол №1-К-233-СВ-і від 14 серпня 2013 року про проведення прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_4, - квартири АДРЕСА_1, затвердженого заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» ОСОБА_8

Визнано недійсним акт старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_9 про реалізацію з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) - квартири АДРЕСА_1 від 27 серпня 2013 року, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Василевським А. М.

Рішення мотивовано тим, що при проведенні прилюдних торгів порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, зазначені порушення закону вплинули на результати торгів, зокрема, існує велика ймовірність того, що ринкова вартість майна, що реалізовувалося на спірних прилюдних торгах, була б вищою, якби оцінка реалізованого майна була б дійсною, а торги, відповідно, було б проведено у відповідності до чинного законодавства. Очевидно, що наявність законних очікувань на реалізацію майна в рахунок погашення боргу є передумовою для відповідного захисту. У цьому випадку умовою наявності законного очікування є достатні законні підстави в національному праві або усталена практика публічної адміністрації, тобто це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд зробив висновок, що права позивачів при проведенні прилюдних торгів порушені не були, оскільки вартість спірної квартири була визначена правильно.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали касаційну скаргу, у якій просили скасувати рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року залишити в силі, посилались на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вважають, що на момент проведення реалізації квартири, звіт щодо оцінки майна був недійсним 21 місяць, отже на реалізацію була виставлена квартира за 320 000 грн, у той час як її ринкова вартість становила 900 000 грн, що свідчить про те, що при законній реалізації квартири, позивачі могли б повністю покрити борг перед банком.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 401 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 759/13280/13-ц за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_6, третя особа: публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель