Справа № 2-413/11
Номер провадження 4-с/489/8/18
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань ОСОБА_2,

за участю: скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області та зобовязати вчинити певні дії, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувсь до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області та зобовязати вчинити певні дії.

Вказував на те, що на виконанні у державного виконавця Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-413 від 24.03.2011 р., виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва від 26.04.2011 р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 78562грн. 47 коп. Державним виконавцем неодноразово було винесено Постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення виконачого документу стягувачу, оскільки не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення. На переконання скаржника, державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків та не в повному обсязі вжив заходів щодо пошуку майна та коштів боржника.

В ході розгляду скарги ОСОБА_3 збільшив вимоги скарги, просив скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу винесену 27.07.2017року.

Скаржник у судовому засіданні підтримав скаргу з урахуванням доповнень до неї.

Від представника Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області та зобовязати вчинити певні дії надійшли заперечення проти скарги з клопотання про розгляд скарги за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення скаржника, суд дійшов до наступного.

24.03.2011 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, відповідно до якого позовні вимоги було частково задоволено. А саме, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 71250 грн. боргу, 7312 грн. 47 коп. три проценти річних за прострочення грошового зобовязання, всього 78562 грн. 47 коп.

26.04.2011 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист по зазначеній справі про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 71250 грн. боргу, 7312 грн. 47 коп. три проценти річних за прострочення грошового зобовязання, всього 78562 грн. 47 коп.

З матеріалів справи вбачається, виконавчий лист №2-413 від 26.04.2011 р. неодноразово предявлявся до виконання, повторно вищезазначений виконавчий лист надійшов на виконання до державного виконавця 04.10.2016 р., того ж дня відкрито виконавче провадження АСВП № 52884000.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

В обґрунтування своїх вимог представник скаржника посилається на те, що державним виконавцем в ході виконавчого провадження не було вжито всіх необхідних заходів щодо з'ясування місця знаходження боржника, його місця роботи та виявлення майна боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно досліджених у судовому засіданні заперечень та доданих до них матеріалів вбачається, що державним виконавцем Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області виконані виконавчі дії, в межах виконавчого провадження АСВП № 52884000, вчинялись у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження»:

04.10.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено копії постанови сторонам по справі. Згідно письмової вимоги боржника було викликано до Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області на 11.10.2016 р.

11.10.2016 року боржник зявився до відділу, згідно вимоги державного виконавця та повідомив про неможливість погашення боргу у звязку з скрутним матеріальним становищем та надав відповідну заяву (а.с. 122).

Боржником було вжито заходи щодо добровільного погашення заборгованості, про що свідчать копії квитанцій грошових переказів, але боржник відмовлявся від їх отримання (а.с. 123-128).

Державним виконавцем здійснено відповідні запити щодо наявності у боржника майна або доходів в ДФС та ПФУ, до відділу Держземагенства у Великомихайлівському районі Одеської області, щодо наявності земельної ділянки, частки (пай), державної інспекції сільського господарства в Одеській області, щодо наявності сільгосптехніки та інвентаря, стосовно реєстрації та наявності транспортних засобів до РЕВ-8 УДАІ ГУМВС Одеської області, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Також державним виконавцем було здійснено вихід 15.11.2016 р. та 20.06.2017 р. за адресою боржника та встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можне бути звернено стягнення, про що складено відповідні ОСОБА_4.

Згідно відповіді з Великомихайлівського центру зайнятості від 29.05.2017 р. ОСОБА_5 на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває.

На підставі відповіді Великомихайлівського обєднаного управління пенсійного фонду України у Одеській області ОСОБА_5 на обліку не перебуває та пенсію не отримує.

Відповідно до Інформаційної довідки від 25.01.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстровано нерухоме майно та внесено обтяження до єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна боржника на підставі постанови державного виконавця від 15.02.2011 р.

За результатом проведених державним виконавцем дій, не виявлено можливості забезпечення вимог стягувача за рахунок майна боржника.

24 листопада 2017 року ОСОБА_3 подавав начальнику Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області скаргу на бездіяльність державного виконавця Алєксєєвої А.С. щодо виконання виконавчого листа №2-413 від 26.04.2011 року (а.с. 99-100)та вжиття відповідних заходів по виконанню судового рішення.

Начальником Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснено перевірку по виконавчому провадженню в порядку ст.. 74 Закону України «Про виконавче провадження» про що свідчить постанова від 05.12.2017 р. в ході якої порушень при проведенні виконавчих дій державним виконавцем Алєксєєвою А.С. не встановлено, у звязку з чим було відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що державним виконавцем виконавчі дії в межах виконавчого провадження АСВП № 52884000 вчинялись у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем було арештовано майно боржника, здійснено відповідні запити щодо наявності у боржника майна або доходів, здійснено вихід за адресою боржника.

Разом з тим, слід зазначити, що без результативність вжитих державним виконавцем заходів не свідчить про неправомірність його дій.

27.07.2017 року заступником начальника відділу Великомихайліввського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеський області винесено постанову про повернення виконавчого документ стягувачу у звязку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення, а здійсненні результати щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними на підставі п.2ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

За положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник посилається на те, що державним виконавцем не вжито всіх виконавчих дій, передбачених ст. ст. 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14 ч. 3 ст. 18); звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (п. 13 ч. 3 ст. 18); у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18); у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини (ч. 1 ст. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для виконання для всіх органів державної влади.

Приймаючи до уваги те, що державним виконавцем не вжито всіх виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, відсутність з боку представника ДВС належних та допустимих доказів у спростування доводів викладених у скарзі, то дії останнього щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві є неправомірними, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», скасування постанови старшого державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є підставою для відновлення виконавчого провадження.

Відновлення виконавчого провадження є похідним від скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, таким чином, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 447 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області та зобовязати вчинити певні дії, скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу задовольнити частково.

Сксувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.07.2017року ВП №52884000 з примусового виконання виконавчого листа №2-413 виданого 26.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 78562,47 грн..

В задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного текстуухвали суду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено "21" лютого 2018 року.