Провадження № 2/219/238/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
при секретарі Брагіній М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних втрат, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Крім того, до суду від них надійшли заяви, згідно яких вони просили розглянути справу у їх відсутності та не заперечували проти постановлення заочного рішення (а.с.50).
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до договору позики, посвідченого 29.03.2014 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 505, ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, (позичкодавець) і ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уклали зазначений договір позики, згідно якого ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 50 000 (пятдесят тисяч) грн. строком на півроку, тобто до 29 вересня 2014 року, які зобовязалася повернути йому в м. Артемівську Донецької області, з урахуванням відсотків за користування ними в розмірі 12 % сплати за щомісячне користування, тобто з поверненням суми боргу в розмірі 50 000 грн. і 36 000 грн. як сплати відсотків за користування цими грошима терміном в шість місяців. Разом з тим сторони домовились і про те, що ці гроші можуть бути повернути і раніше зазначеного строку, з виплатою відсотків за користування ними лише за фактичний період. Пунктом 2 цього договору передбачено, якщо ОСОБА_2 не поверне ці гроші в зазначений термін, то ОСОБА_1 вправі звернутися з позовом до суду, всі витрати за судовим розглядом справи підлягають відшкодування за рахунок позичальника в повному обсязі як і відшкодування моральної шкоди (а.с.4).
Згідно положень ст. 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з договору позики ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 50 000 (пятдесят тисяч) грн. строком на півроку, тобто до 29 вересня 2014 року, які зобовязалася повернути йому з урахуванням відсотків за користування ними в розмірі 12 % сплати за щомісячне користування, тобто з поверненням суми боргу в розмірі 50 000 грн. і 36 000 грн. як сплати відсотків за користування цими грошима терміном в шість місяців (а.с.4).
Як передбачено ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобов'язання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов'язання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України.
Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, слідує, що на іншу сторону договору - позикодавця покладається обов'язок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України).
Свої обов'язки щодо повернення суми позики та процентів за користування грошима ОСОБА_2 не виконала до теперішнього часу.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
За повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у жовтні 2014 року становив 102,4 %; у листопаді 2014 року 101,9%; у грудні 2014 року 103,0%.
Загальний відсоток інфляції в період з жовтня по грудень 2014 року включно склав 107,5%
За повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у січні 2015 року становив 103,1%; у лютому 2015 року 105,3%; у березні 2015 року 110,8 %; у квітні 2015 року 114,0%; у травні 2015 року 102,2%; у червні 2015 року 100,4%; у липні 2015 року 99,0%; у серпні 2015 року 102,3 %; у вересні 2015 року 102,3%; жовтні 2015 року 98,7%; листопаді 2015 року 102,0%; грудні 2015 року 100,7%, а тому загальний відсоток інфляції за період 2015 року дорівнює 143,3 %.
За повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у січні 2016 року становив 100,9%; у лютому 2016 року 99,6%; у березні 2016 року 101,0 %; у квітні 2016 року 103,5%; у травні 2016 року 100,1%; у червні 2016 року 99,8%; у липні 2016 року 99,9%; к серпні 2016 року 99,7%; у вересні 2016 року 101,8%; жовтні 2016 року 102,8%; листопаді 2016 року 101,8%; грудні 2016 року 100,9%, а тому загальний відсоток інфляції за період 2016 року дорівнює 112,4 %.
За повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у січні 2017 року становив 101,1%; у лютому 2017 року 101,0%; у березні 2017 року 101,8 %; у квітні 2017 року 100,9%; у травні 2017 року 101,3%; у червні 2017 року 101,6%; у липні 2017 року 100,2%; к серпні 2017 року 99,9%, а тому загальний відсоток інфляції за період січень серпень 2017 року дорівнює 108,1 %.
Таким чином за період з вересня 2014 року по серпень 2017 року включно індекс інфляції склав 107,5% х 143,3% х 112,4 % х 108,1 % = 187,2%.
Відповідно сума інфляції склала 43 600 гр. ( сума боргу х процент інфляції) сума боргу; (50 000 х 187,2%) 50 000).
Сума відшкодування інфляційних витрат, відповідно, складає 31 392 гр.
3% річних від простроченої суми боргу за період з 30.09.2014 року по 19.09.2017 року (включено) складає 4 455 грн. 50 коп., з розрахунку 50 000 грн. х 3% : 365 х 1084, де : 50 000 грн. - сума боргу; 3% - відсоток відповідальності відповідно до ст. 625 ЦК України; 365- кількість днів у році; 1084 - кількість днів прострочення грошового зобовязання.
За змістом статей 15,16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд стягує з відповідача основну суму боргу 50 000 грн. і 36 000 грн., суму інфляції у розмірі 43 600 грн. і 31 392 грн., 3 % річних за прострочення за грошовим зобов'язанням в розмірі 4 455 грн. 50 коп., а всього стягує з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 165 447 грн. 50 коп.
Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1 654 гривень.
Керуючись ст.ст. 3, 207, 526, 536, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму боргу у розмірі 165 447 грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), витрати з оплати судового збору у сумі 1 654 гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -

ОСОБА_5