Справа № 462/3475/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року головуючий суддя Залізничного районного суду м.Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 - про стягнення заборгованості, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 252 248,39 грн., а також сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_2, за згодою її чоловіка третьої особи ОСОБА_3 24.03.2017р. було укладено договір позики, згідно якого відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 9 000.00 доларів, що в еквіваленті на момент отримання грошових коштів за офіційним курсом НБУ становило 243 519,20 грн. Вказані кошти без нарахування процентів відповідач зобовязувалась повернути до 24.04.2017р. Однак, порушила умови договору. Відтак, позивач звернувся до суду та просить стягнути суму боргу, що виникла, із врахуванням інфляції та 3% річних за прострочення виконання зобовязання в період з 24.04.2017 р. по 30.06.2017 року.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримала 16.02.2018 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 24.03.2017 року позичив відповідачу ОСОБА_2, за згодою її чоловіка ОСОБА_3, грошові кошти в розмірі 9 000.00 доларів США, що в еквіваленті на момент отримання грошових коштів за офіційним курсом НБУ становило 243 519,20 грн. Відповідач ОСОБА_2 зобовязалася повернути вказані кошти в національній валюті України гривні за офіційним курсом гривні до долара США, встановленому НБУ на день відповідного платежу у строк до 24.04.2017 року. У випадку невиконання зобовязання ознайомлена із відповідальністю, передбаченою ст. 625 ЦК України, що підтверджується розпискою ОСОБА_2, яка міститься в матеріалах справи /а.с.7-8/.

Проте, як ствердив позивач у позовній заяві, на даний час, відповідач не повернула жодних коштів на виконання вимог вказаної розписки, що не спростовано відповідачем, а тому відповідач не виконала своїх зобовязань перед позивачем.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Згідно даної розписки, відповідач взяла на себе зобовязання повернути позивачу позичені у нього грошові кошти на певних умовах у та у вказаний строк. Розписка написана власноручно відповідачем, за згодою її чоловіка третьої особи ОСОБА_3, і є фактом виникнення зобовязання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 Наявність у позивача розписки відповідача свідчить про неповернення нею боргу.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором.

Із поданого позивачем розрахунку вбачається, що сума боргу за період з 24.04.2017 р. по 30.06.2017 р. становить 252 248,39 грн., з яких 240595,02 грн. основна сума боргу, 10 249,35 грн. сума інфляції, 1404,02 3% річних.

Поданий позивачем розрахунок сторонами не оспорювався.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови підписаної нею розписки.

Керуючись ст.11, 203, 526, 612, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/ на користь ОСОБА_1, /ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/ заборгованість у розмірі 252248 /двісті пятдесят дві тисячі двісті сорок вісім/ гривень 39 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст судового рішення складений 02 квітня 2018року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.