Справа № 139/1163/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю:

представника позивачів - адвоката ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

представника відповідачів ОСОБА_6,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Мурованокуриловецька районна рада, про визнання рішення загальних зборів пайовиків від 06 березня 2016 року частково недійсними та про виділення майнових паїв в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі є співвласниками майнових паїв в колишньому КСП «Прогрес» с. Роздолівка. Зокрема, частка ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай складає 0,03% майна, а ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - 0,28%. Рішенням зборів співвласників від 06 березня 2016 року, оформленим протоколом № 2, було вирішено приміщення колишньої контори КСП «Прогрес» не розпайовувати, а залишити для потреб села. Позивачі вважають рішення зборів співвласників майнових паїв в частині, що стосується приміщення колишньої контори, недійсним, оскільки воно прийнято нелегітимним складом, а тому з цією вимогою звернулися до суду.

Крім того, у позові стверджується, що неодноразові звернення позивачів про виділення їм приміщення колишньої контори в рахунок майнових паїв залишено співвласниками майнових паїв без задоволення. 09 листопада 2017 року за їх заявою збори співвласників майнових паїв не відбулись через відсутність усіх співвласників. Стверджуючи, що все майно колишнього КСП «Прогрес» розділено між відповідачами, ОСОБА_8 та ОСОБА_35 звернулися до суду за захистом свого майнового права і просять виділити їм в рахунок майнових паїв приміщення колишньої контори КСП «Прогрес» з доплатою різниці між балансовою вартістю приміщення і розміром їх майнового паю.

З відповідним позовом позивачі звернулися до Мурованокуриловецького районного суду 27 грудня 2017 року.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 19 січня 2018 року (а.с. 28-29) відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження.

09 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_9 подав відзив на позов (а.с. 36-37), з якого слідує, що судом уже приймалося рішення з питань легітимності зборів та виділення позивачам приміщення контори, крім того, співвласники майнових паїв пропонували позивачам майно, однак ті не пристають на будь-які пропозиції. В позові просив відмовити.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_1 (а.с. 124-125) підтримав позов з підстав, викладених у ньому. Зокрема, перед судом наголосив: вирішення питання розподілу майна між власниками майнових сертифікатів відбулося на загальних зборах спілки співвласників 06 березня 2016 року, де було вирішено контору залишити для потреб села, а інше майно розподіляти. Однак, ні одним правовим актом не передбачено залишити майно, яке підлягає паюванню, в загальному користуванні. Крім того, право на майнові паї мають 124 особи, а рішення щодо контори прийнято лише 23 учасниками спільної часткової власності, що суперечить Рекомендаціям щодо порядку здійснення права спільної часткової власності і власниками майнових паїв колишніх КСП, затвердженим Міністерством аграрної політики України № 315 від 20.05.2008. Зазначає, що позивачі неодноразово зверталися до загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» із проханням виділити їм як майнові паї контору з доплатою, однак збори це питання вперто не вирішують або не збираються. Керуючись ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367 ЦК України, постановою КМУ № 177 від 28.02.2001, п. 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», просить вирішити питання про виділення позивачам в рахунок їх майнових паїв з відповідною доплатою приміщення колишньої контори КСП «Прогрес», оскільки інше майно розділено та розібрано.

Представник 23 відповідачів за довіреностями (а.с. 133-146, 189-194) ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав і суду пояснив: На загальних зборах 06 березня 2016 року вирішувалося питання, як правильно розподілити майно між співвласниками, а не питання про розподіл майна між співвласниками. Зокрема, більшістю голосів (23 - за і 1 - утримався) було прийнято рішення приміщення контори залишити для спільного використання для потреб села. Щодо легітимності зборів, то це питання уже вирішено рішенням від 21 квітня 2017 року Мурованокуриловецького районного суду. Крім того, позивачі самі собі суперечать, бо в одному абзаці вказують, що пайовиків є 33 (до 29 з них пред'явлено позов), в іншому стверджують, що всього 124 пайовика, далі пишуть, що із 23 присутніх на зборах 06.03.2016 лише у шести осіб були оформлені паї, а далі вказують, що пред'являють позов до тих, хто мав оформлені паї (а їх двадцять дев'ять чоловік). Насправді, на сьогоднішній день живими є 33 особи, які мають пай в майні колишнього КСП «Прогрес» і у яких є оформленими відповідні права. На звернення ОСОБА_7 про виділення приміщення контори, він отримав 13 травня та 29 липня 2016 року пропозицію від голови комісії по розпаюванню ОСОБА_9 визначитися з майном, але ОСОБА_35 не відповів на пропозицію. ОСОБА_8 оформила право на майнові паї лише в січні 2017 року і жодного разу не зверталася до загальних зборів про виділення їй майна в натурі. Ті листи позивачів, що містяться в матеріалах справи, насправді до зборів співвласників не поступали. Просив у позові відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_36 (а.с. 96) ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали і пояснили, що вони всі мають право на частку у, зокрема, приміщенні колишньої контори КСП «Прогрес» с. Роздолівка, однак пристали на рішення більшості про залишення цього майна у спільному користуванні, а тому не визнають позов про виділення приміщення контори лише ОСОБА_8.

Відповідач ОСОБА_5 визнав позовні вимоги. В той же час заявив, що не був присутній на загальних зборах 06.03.2016 року, але не погоджується з рішенням, щоб приміщення контори залишити у спільному користуванні громади. Він живе поруч із цим приміщенням і також хоче, аби йому на його два майнові паї виділили частину контори.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мурованокуриловецької районної ради за довіреністю (а.с. 98) ОСОБА_37 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 166).

З урахуванням думки сторін та положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є такою, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

З огляду на правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 2 - 5, 18 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

За приписами ч. 1 ст. 229 ЦПК України, під час судового розгляду суд повинен безпосередньо дослідити докази, якими є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Судом безспірно встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2001 року (а.с. 5) ОСОБА_35 належить частка (0,03%) у пайовому фонді майна колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області. ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори 26 січня 2017 року (а.с. 6), належить 0,28% від усього майнового фонду, що знаходиться у загальному користуванні КСП «Прогрес» с. Роздолівка.

Сторонами не заперечується, що 06 березня 2016 року було скликано загальні збори співвласників майнових паїв. Із протоколу № 2 від 06 березня 2016 року (а.с. 7) вбачається, що на порядок денний було винесено одне питання: «Як правильно розділити майно». На цьому засіданні співвласників майнових паїв було прийнято рішення нерозпайовувати колишню контору КСП «Прогрес», за яке проголосувало 23 особи із 24 присутніх, а одна особа утрималася також рішення продати кілька одиниць техніки, щоб повернути гроші спадкоємцям померлих власників майнових паїв.

Суд не досліджує питання легітимності загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» 06 березня 2016 року, оскільки це питання було предметом розгляду справи № 139/224/17 за позовом ОСОБА_35 до Спілки співвласників майнових паїв с. Роздолівка в особі ОСОБА_9 про визнання нелегітимними зборів власників майнових паїв, визнання незаконним рішення зборів власників майнових паїв та протоколу № 2 від 06 березня 2016 року. Так, рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 21 квітня 2017 року, яке набрало чинності 05 травня 2017 року (а.с. 42-44), встановлено, що ці збори були легітимними. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо тверджень сторони позивачів про недійсність рішення загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» від 06 березня 2016 року через відсутність одностайного голосування за нього, суд також визнає його таким, що не ґрунтується на законі.

Так, відповідно до Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року, володіння та користування майном здійснюється за усним погодженням співвласників, а управління майном здійснюється через загальні збори співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно усіма співвласниками майнових паїв (п. 2.5. Рекомендацій).

Учасниками справи не оспорюється факт, що станом на день проведення загальних зборів 06 березня 2016 року у їх Спілці було 124 майнових паї, з яких на зборах могли бути присутніми 33 власника, а власники 91 майнового паю вмерли. Із 33 власників на зборах були присутні 24 особи, з яких за рішення про залишення приміщення колишньої контори у загальному користуванні проголосували 23 власника, що складає більше як 2/3 співвласників. Рішення про нерозпаювання приміщення контори колишнього КСП «Прогрес» не відноситься до тих, що мають прийматися одностайно, зокрема, таке рішення не є відчуженням майна чи виділенням його в натурі.

Отже, і ця підстава недійсності рішення загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і не підтверджується вимогами закону.

Щодо вимоги позивачів про виділення їм в рахунок майнових паїв приміщення колишньої контори КСП «Прогрес» з доплатою різниці між балансовою вартістю приміщення і розміром їх майнового паю, суд прийшов до висновку, що вона також не ґрунтується на вимогах закону.

Так, приймаючи рішення у даній справі, суд враховує положення ч. 2 ст. 318 ЦК України, відповідно до якої всі суб'єкти права власності є рівними перед законом, а усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3 ст. 319 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України). Кожен із співвласників має право на виділ в натурі його частки із спільного майна за згодою інших співвласників (ч. 1 ст. 367 ЦК України).

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року.

За змістом ст.ст. 5, 7-9 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження).

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов'язків членів колективного сільськогосподарського підприємства щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочності членів підприємств є похідними від правового статусу, завдань і функцій цих підприємств та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена колективного підприємства з КСП щодо передачі отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення також повинні грунтуватись на принципі рівності прав і обов'язків зазначених сторін.

Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений п. 3 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки".

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» виділення майна в натурі проводиться у порядку, розробленому Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, та затвердженому зборами співвласників. Співвласники, як визначено у даній постанові - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника. Відповідно до зазначеного Порядку визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників у натурі проводиться Комісією на підставі рішення зборів співвласників.

Як роз'яснено в листі № 37-25-1-11/11379 від 05.12.2002 року Міністерства аграрної політики України «Щодо реалізації власниками майнових паїв права на одержання цих паїв у натурі», у разі недотримання вищенаведеного порядку виділення майнових паїв у натурі, районним комісіям з врегулювання майнових питань спільно з органами місцевого самоврядування слід ініціювати проведення зборів співвласників майна.

Вищим органом співвласників майнових паїв визнаються збори.

У випадку невиконання зборами співвласників рішення щодо виділення підприємством-правонаступником майна в натурі власнику майнового паю, останній може реалізувати своє право на судовий захист.

Зазначене свідчить про те, що порядок виділення майнового паю, його структура віднесений до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, або зборів співвласників, які діють відповідно до статуту підприємства та затверджених ним актів, зокрема Положення про пайовий фонд майна.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 затверджено Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх сільськогосподарських підприємств» , якими передбачено, що співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву (п. 4.1.) Пунктом 4.3 Рекомендацій передбачено, що якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової, компенсації вартості його частки.

Тобто, підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 01 серпня 2017 року, яке набрало чинності 07 вересня 2017 року (а.с. 38-41), встановлено, що до моменту прийняття цього судового рішення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не зверталися до загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» с. Роздолівка із заявами про виділення їм майна в натурі.

На ствердження своїх вимог про те, що загальні збори співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» с. Роздолівка не задовольняють їх заяви про виділ майна в натурі, позивачі подали суду копії звернення до голови Мурованокуриловецької районної ради та голови Роздолівської сільської ради від 20.09.2017 (а.с. 8), рекомендації начальника управління регіонального розвитку Мурованокуриловецької РДА за № 01-4- від 26.10.2017 (а.с. 11-13), повідомлення Роздолівського сільського голови № 421/02-13 від 14.11.2017 (а.с. 15) про ініціювання загальних зборів співвласників майнових паїв, а також оригінали заяв ОСОБА_8 (а.с. 9) та ОСОБА_35 (а.с. 10) до загальних зборів співвласників майнових паїв КСП «Прогрес» датовані 18 вересня про виділення кожному з них в рахунок майнових паїв приміщення колишньої контори з доплатою вартості.

Всі відповідачі заперечують, що ОСОБА_35 та ОСОБА_8 зверталися із такими заявами у 2017 році до загальних зборів.

Суд надає віри таким твердженням, оскільки позивачами суду подані оригінали таких заяв (а.с. 9, 10), на них відсутня відмітка уповноваженої особи загальних зборів співвласників про отримання, відсутні докази про направлення цих заяв до загальних зборів поштою. Крім того, з листа № 421/02-13 від 14.11.2017 сільського голови Роздолівської сільської ради (а.с. 15) вбачається, що на порядок денний ініційованих сільською та районною радами загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» було поставлено лише два питання: 1) вирішення питання по розподілу майнових паїв і 2) різне. Тобто, питання про виділення майнових паїв в натурі на порядок денний загальних зборів не виносилося.

Як слідує із аналізу законодавства, праву власника вимагати видачі майнового паю в натурі відповідає право співвласників цього майна вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу і при здійсненні таких прав повинні враховуватись інтереси обох сторін.

Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Отже, власники спільної часткової власності здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачами не була дотримана процедура звернення щодо виділення майнових паїв, яка передбачена чинним законодавством, адже доказів, що із відповідними заявами вони звертались саме до загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Прогрес» с. Роздолівка позивачі не надали.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Обов'язок доказування підстав своїх вимог, як випливає із положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, покладається на позивача.

У зв'язку з викладеним, відсутні підстави для задоволення позову.

Оскільки цим рішенням суд прийшов до висновку про відмову у позові, відповідно до положень ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відсутні підстави для відшкодування позивачам судових витрат.

Керуючись: ст.ст. 3, 15, 16, 318, 319, 358, 367 ЦК України, Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року, ст.ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 211, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

ОСОБА_35 та ОСОБА_8 відмовити в позові про визнання рішення загальних зборів пайовиків від 06 березня 2016 року частково недійсними та про виділення майнових паїв в натурі у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ___________________

Повний текст рішення виготовлено і підписано 23 березня 2018 року