Справа №488/1018/17 21.03.2018
Провадження №22-ц/784/476/18
Справа №488/1018/17
Провадження № 22ц/784/476/18 Головуючий у 1-ї інстанції Лазарева Г.М.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Царюк Л.М., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Тищенко Л.С.,

за участю: заявника - ОСОБА_2, та її представника ОСОБА_3,

заінтересованої особи - Сапеги О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2018 року постановлену під головуванням судді Лазаревої Г.М. о 10 год. 53хв. у приміщенні суду у місті Миколаєві зі складанням її повного тексту 19 лютого 2018 року, по справі

за заявою

ОСОБА_2,

заінтересована особа - приватний нотаріус Жовтневого (Вітовського) районного округу

Миколаївської області Сапега Олена Петрівна

(далі - приватний нотаріус),

про встановлення факту, що має юридичне значення, і зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів - договору купівлі-продажу від 3 лютого 2006 року і змін до нього внесених 10 лютого 2006 року, за якими майновий комплекс, розташований по АДРЕСА_1 належить їй як фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю.

На підставі встановленого факту просила зобов'язати приватного нотаріуса усунути допущені порушення у відповідності до частини 1 статті 325 ЦК України.

В якості заінтересованої особи притягнута приватний нотаріус Сапега О.П..

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2018 року, в якій усунута описка за ухвалою того ж суду від 22 лютого 2018 року, спочатку за заявою ОСОБА_2 закрито провадження, а в подальшому ця заява залишена без розгляду у зв'язку з наявністю спору про право.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2, посилаючись на неправильне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, яка позбавила її доступу до правосуддя, і ухвалити судове рішення, яким її вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 лютого 2006 року ОСОБА_2 набула на праві власності нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, внаслідок укладення договорів купівлі-продажу з попереднім власником МОЗП «Миколаївсільгоспздравниця» (а.с.3-4, 6).

Прізвище, ім'я, по батькові, рік народження заявника у правовстановлюючих документах зазначено правильно, без помилок.

10 лютого 2006 року на вимогу заявника ОСОБА_2 між нею та МОЗП «Миколаївсільгоспздравниця» укладено договори про зміну раніш укладених договорів купівлі-продажу, в яких зазначено, що вона як покупець за основним договором виступає як фізична особа-підприємець (а.с.4, 7).

Прізвище, ім'я, по батькові, рік народження заявника і у цих правовстановлюючих документах зазначено правильно, без помилок.

Усі договори купівлі-продажу та договори про зміну до договорів купівлі-продажу підписані його сторонами та нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Сапегою О.П..

Тому обґрунтовуючи своє звернення до суду із заявою, ОСОБА_2 посилалася на наявність вказівки у правовстановлюючому документі про неї як підприємця, яка на її думку може заважати їй як власнику користуватися та розпоряджатися належним майном, так як підприємницьку діяльність вона у 2017 році припинила. Спору про право між нею та нотаріусом не має, а тому встановлення такого факту та зобов'язання нотаріуса усунути порушення поновить її права власника, та не вплине на дійсність укладеної нею угоди.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пунктах 1 і 12 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

При розгляді факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або паспорті, або в правовстановлюючому документі допущені при їх написанні помилки суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, ОСОБА_2 встановлення заявленого нею факту пов'язується не з усуненням невірного вказання особистих даних або помилок в них, а зі скасуванням змін, що внесені за домовленістю сторін до раніш укладених ними договорів купівлі-продажу, які посвідчені нотаріально.

Отже, заявником не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, який заявлено нею в окремому проваджені, замість пред'явлення відповідного позову, в тому числі до сторони договору, в загальному порядку.

За такого, колегія суддів вважає, що має місце спір про право, у зв'язку з чим пред'явленні заявником вимоги про встановлення факту повинні вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

До такого ж висновку дійшов суд першої інстанції при викладені мотивувальної частини ухвали від 14 лютого 2018 року.

Однак при вирішенні заяви послався на процесуальну норму, яка на час ухвалення судового рішення втратила чинність, а також безпідставно закрив провадження по справі.

В той же час виніс додаткову ухвалу від 22 лютого 2018 року без виклику учасників судового розгляду, в якій усунув описку в попередньої ухвалі, зазначив про те, що не закрив провадження по справі за заявою ОСОБА_2, а залишив її без розгляду, що по своєї суті не є опискою, а є іншим судовим рішенням.

Тому у відповідності до ст. 376 ЦПК України, у зв'язку з грубим порушенням норм процесуального права, ухвали суду першої інстанції від 14 та 22 лютого 2018 року підлягають скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ч.4 ст. 315, ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись статтями 257, 315, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 лютого 2018 року та ухвалою цього ж суду від 22 лютого 2018 року про усунення описки скасувати та постановити нову.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 21 березня 2018 року, після проголошення вступної та резолютивної частини.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

Л.М. Царюк