Провадження № 2/331/117/2018
Справа № 331/6182/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 ( зареєстроване місце проживання : 69095, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 ( зареєстроване місце проживання : 69095, АДРЕСА_2) до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2017 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання за кожним позивачем, окремо, в рівних долях право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом № 2-21 від 5.03.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 05.03.2013 року ОСОБА_6, реалізуючи своє волевиявлення, склала заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької нотаріальної контори ОСОБА_7, який зареєстрований в реєстрі за №2-21, та в якому зазначено, що належну їй квартиру АДРЕСА_4 (вул. Шкільна) в місті Запоріжжі вона заповідає в рівних долях своїм онукам ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

04 березня 2013 року після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина і спадкоємці (позивачі) 29.03.2016 року звернулися до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявами на прийняття спадщини, яка після цього відкрила спадкову справу.

21 березня 2017 року своєю постановою №74/02-31 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовила спадкоємцям (позивачам) у вчинення нотаріальної дії. В постанові зазначено, що оскільки в заповіті наявне посилання на родинні відносини спадкодавця зі спадкоємцями, нотаріус на підставі п.5.16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Далі за текстом Порядок) перевіряє документальне підтвердження таких родинних відносин, а оскільки таких документів не існує, нотаріус прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В той же час нотаріус повідомила спадкоємців про можливість визнати право власності на спадкове майно за заповітом у судовому порядку.

Зазначення в заповіті посилання на родинні відносини викликане впливом справжніх почуттів спадкодавця, та її близьким соціальним звязком зі спадкоємцями, а наведення в заповіті таких ідентифікуючих ознак як прізвище, імя, по батькові спадкоємців та точна дата їх народження дозволяє точно ідентифікувати спадкоємців, що також свідчить про справжній намір та волевиявлення ОСОБА_6.

Відсутність можливості оформити належним чином право власності на спадкове майно, унеможливлює реалізацію свого права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, та з того часу є частиною національного законодавства України.

Зазначення в заповіті посилання на ступень родинного звязку (онуки) свідчить про почуття, викликані сильним соціальним звязком та довготривалим спільним проживанням як одна родина.

Так, 12.10.1979 року, ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_9, у якого на той час була дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка стала донькою для спадкодавця та в подальшому матірю позивачів.

У 28.12.1979 року ОСОБА_10 уклала з ОСОБА_11 шлюб, від якого народилися позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. До 2004 року всі проживали як одна сімя в 4-кімнатній квартирі за адресою вул. Грязнова (Фортечна) 6.45 кв.180, яку ОСОБА_6 отримала працюючи головним бухгалтером Національного Банку України в Запорізькій області.

У ОСОБА_6 не було а ні власних дітей, а ні власних онуків, тому до позивачів вона відносилася як до своїх рідних та єдиних онуків.

Намагаючись забезпечити всіх (у тому числі позивачів) окремим житлом, ОСОБА_6 разом з іншими співвласниками продають зазначену 4-кімнатну квартиру, та покупають дві однокімнатні квартири, для ОСОБА_12 за адресою м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний) 154- Б кв.70, та для старшої онучки ОСОБА_3 за адресою м. Запоріжжя вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.18 кв.50, та одну двокімнатну квартиру для ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.48 кв.193.

Двокімнатну квартиру за адресою вул. ОСОБА_13 (Шкільна) буд.48 кв.193 в м. Запоріжжі, 01.11.2010 року було продано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14 за №3908, за рахунок чого придбано дві однокімнатні квартири, з яких одна для ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_5, а друга для власного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6. Остання квартира входить до складу спадкової маси згідно заповіту №2-21 від 05.03.2013 року.

Крім того, ОСОБА_6 склала другий заповіт на користь ОСОБА_12, згідно якого заповідала квартиру за адресою м. Запоріжжя пр. Соборний буд. 154 «б», кв.70, якою з моменту придбання користувалася спадкоємиця, що ще раз підтверджує близькі стосунки в родині, тим самим фактично забезпечила всіх рідних окремим житлом.

Всі квартири купувалися в безпосередній територіальній близькості одна від одної в одному районі за для спрощення комунікації та постійного підтримання близьких родинних відносин між всіма членами родини.

Отже наведене свідчить, що спадкодавець ОСОБА_6 склала заповіт саме на користь позивачів.

У судовому засіданні представник позивачів надав суду пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Додатково зазначив, що усі судові витрати по справі в даному випадку позивачі несуть самостійно, просив їх покласти на их.

Представник відповідача в судовому засіданні просила ухвалити рішення у справі на розсуд суду на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Додатково зазначила, що в даному випадку Запорізька міська рада є формальним відповідачем. Відповідно до обставин, викладених по тексту позову, звернення позивача до суду обумовлено відмовою нотаріуса у звязку з ненаданням документів, що підтверджують родинний звязок.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицької В.М. від 08 вересня 2017 року позов залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 17)

30.10.2017 р. позивачі надали суду уточнену позовну заяву, з якої вбачається, що ними було замінено первісного відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_5 на належного - територіальну громаду в особі Запорізької міської ради. (а.с. 21-23)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицької В.М. від 30 жовтня 2017 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду. Одночасно залучено доу часті у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 31)

Ухвалою суду від 23 листопада 2017 року клопотання позивача ОСОБА_3 задоволено, зобовязано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 надати належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_15, померлої 04.03.2016р. (а.с. 44)

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 9 січня 2018 року ( підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи : перебування судді Світлицької В.М. у відрядженні, Розпорядження керівника апарату суду № 1 від 05.01.2018 року) справу передано в провадження судді Скользнєвої Н.Г. (а.с. 57)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєвої Н.Г. від 12 січня 2018 року зазначена справа прийнята до провадження та призначена до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 59).

19.01.2018 р. на ухвалу суду від 23.11.2017р. від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 до суду надійшла копія спадкової справи № 7/2016, заведеної після смерті ОСОБА_15, яка померла 04.03.2016р. ( а.с. 65-131).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6, перевіривши інші докази, наявні в матеріалах справи, взявши до уваги пояснення осіб, що беруть участь у справі, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 05.03.2013 року ОСОБА_6, реалізуючи своє волевиявлення, склала заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької нотаріальної контори ОСОБА_7, який зареєстрований в реєстрі за №2-21, та в якому зазначено, що належну їй квартиру АДРЕСА_4 (вул. Шкільна) в місті Запоріжжі вона заповідає в рівних долях своїм онукам ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 6-7)

04 березня 2013 року після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина і спадкоємці (позивачі) 29.03.2016 року звернулися до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявами на прийняття спадщини, яка після цього відкрила спадкову справу. (а.с. 65, 70, 84)

21 березня 2017 року своєю постановою №74/02-31 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовила спадкоємцям (позивачам) у вчинення нотаріальної дії. В постанові зазначено, що оскільки в заповіті наявне посилання на родинні відносини спадкодавця зі спадкоємцями, нотаріус на підставі п.5.16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (Далі за текстом Порядок) перевіряє документальне підтвердження таких родинних відносин, а оскільки таких документів не існує, нотаріус прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В той же час нотаріус повідомила спадкоємців про можливість визнати право власності на спадкове майно за заповітом у судовому порядку. (а.с. 9)

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.ст.1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Зазначення в заповіті посилання на родинні відносини викликане впливом справжніх почуттів спадкодавця, та її близьким соціальним звязком зі спадкоємцями, а наведення в заповіті таких ідентифікуючих ознак як прізвище, імя, по батькові спадкоємців та точна дата їх народження дозволяє точно ідентифікувати спадкоємців, що також свідчить про справжній намір та волевиявлення ОСОБА_6.

Відсутність можливості оформити належним чином право власності на спадкове майно унеможливлює реалізацію права ОСОБА_3, ОСОБА_12 на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, та з того часу є частиною національного законодавства України.

Зазначення в заповіті посилання на ступень родинного звязку (онуки) свідчить про почуття, викликані сильним соціальним звязком та довготривалим спільним проживанням як одна родина.

Так, 12.10.1979 року, ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_9, у якого на той час була дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка стала донькою для спадкодавця та в подальшому матірю позивачів. (а.с. 81)

У 28.12.1979 року ОСОБА_10 уклала з ОСОБА_11 шлюб, від якого народилися позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. До 2004 року всі проживали як одна сімя в 4-кімнатній квартирі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова (Фортечна) 6.45 кв.180, яку ОСОБА_6 отримала працюючи головним бухгалтером Національного Банку України в Запорізькій області. (а.с. 74, 88)

У ОСОБА_6 не було а ні власних дітей, а ні власних онуків, тому до позивачів вона відносилася як до своїх рідних та єдиних онуків.

Намагаючись забезпечити всіх (у тому числі позивачів) окремим житлом, ОСОБА_6 разом з іншими співвласниками продають зазначену 4-кімнатну квартиру, та покупають дві однокімнатні квартири, для ОСОБА_12 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний) 154- Б кв.70, та для старшої онучки ОСОБА_3 за адресою м. Запоріжжя вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.18 кв.50, та одну двокімнатну квартиру для ОСОБА_6 та для другої позивачки ОСОБА_4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.48 кв.193. (а.с. 98-99, 102)

Двокімнатну квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду (Шкільна) буд.48 кв.193, 01.11.2010 року було продано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14 за №3908, за рахунок чого придбано дві однокімнатні квартири, з яких одна для ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5, а друга для власного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Остання квартира входить до складу спадкової маси згідно заповіту №2-21 від 05.03.2013 року.

Крім того, ОСОБА_6 склала другий заповіт на користь ОСОБА_12, згідно якого заповідала квартиру за адресою м. Запоріжжя пр. Соборний буд. 154 «б», кв.70, якою з моменту придбання користувалася спадкоємиця, що ще раз підтверджує близькі стосунки в родині, тим самим фактично забезпечила всіх рідних окремим житлом. (а.с. 82, 130)

Всі квартири купувалися в безпосередній територіальній близькості одна від одної в одному районі за для спрощення комунікації та постійного підтримання близьких родинних відносин між всіма членами родини.

Отже наведене свідчить, що спадкодавець ОСОБА_6 склала заповіт саме на користь позивачів.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, як спадкоємці за заповітом.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 , ч.4 ст.200 , ч.4 ст. 206 ЦПК України, ст. 1217, ч.1 ст. 1223, ч.1 ст.1233,ч.1 ст.1235, ст. 1269 ЦК України, суд

В И РІ Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ( зареєстроване місце проживання : 69095, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 ( зареєстроване місце проживання : 69095, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2), в рівних частках, право власності на квартиру АДРЕСА_6 в порядку спадкування за заповітом від 05 березня 2013 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий номер 2-21, за яким ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_7, заповідала належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_6 в рівних частках онукам: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Повний текст рішення складено 26 березня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

20.03.2018