Справа № 579/418/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Кролевець

Суддя Кролевецького районного суду Сумської області Моргун О.В, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, жителька м.Київ, проспект Науки, буд.№25, кв.№38, звернулася до суду через свого представника за довіреністю ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№80, до ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.№12, у якій просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 29 липня 2015 року у розмірі 374415,77 грн.

Одночасно із вищезазначеною позовною заявою ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 подала суду заяву про забезпечення її вказаного позову шляхом накладення арешту на рухоме майно ОСОБА_3 в межах ціни позову 374415,77 грн, заборонивши його відчуження до розгляду справи по суті.

Свої вимоги мотивує за змістом її заяви тим, що між нею та ОСОБА_3 існують договірні відносини внаслідок укладення Договору позики, предметом якого було передання у власність ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 234 811,41 грн.

Дивлячись на те, що ціна позову є доволі значною, є підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитися своїм наявним майном, що знаходиться в нього на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, що він робив вже до цього, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконанням рішення суду.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно із ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 9 ст. 154 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

В заяві про забезпечення позову відсутнє достатнє обґрунтування необхідності накладення арешту на рухоме майно, а не іншого виду забезпечення позову, при цьому заявник взагалі не вказує на яке рухоме майно потрібно накласти арешт; відсутня пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; окрім того, у заяві про забезпечення позову відсутні будь - які відомості про належність відповідачеві рухомого майна; також відсутні будь - які відомості про наміри, спрямовані відповідачем на відчуження майна та докази, які це підтверджують, що може утруднити виконання рішення суду.

Таким чином, заява представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає поверненню, оскільки подана без додержання вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 153, 260, 353, 354 ЦПК України ,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання цієї ухвали.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

СуддяОСОБА_4