НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 лютого 2018 рокуСправа № 322/1144/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу

за позовом:публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
до:ОСОБА_1
про:стягнення заборгованості.

07 листопада 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 30 220,04 грн. за кредитним договором № б/н від 15.03.2011.

Ухвалою судді від 22.11.2017 було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.12.2017 було встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також, згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України в редакції, що була чинною станом на 19.12.2017, визначено дату судового засідання для розгляду справи по суті на 31.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 15.03.2011 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 21.09.2017 має заборгованість у розмірі 30 220,04 грн., яка складається з наступного: 7 858,94 грн. заборгованість за кредитом; 8 776,69 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 11 669,17 грн. пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина); 1 415,24 грн. (процентна складова).

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та умови укладеного між сторонами договору, позивач просив задовольнити позов.

До позовної заяви позивач додав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов.

Разом з цим, 19.12.2017 відповідач подав до суду письмову заяву про долучення до матеріалів справи квитанцій про сплату заборгованості в повному обсязі, до якої також додав довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність заборгованості у відповідача перед банком.

31.01.2018 учасники справи до суду не прибули. Вирішуючи питання щодо подальшого розгляду справи, суд виходить з такого.

За правилом частини 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України в редакції, що набрала чинності 07.01.2018, розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом ст. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При цьому, частиною 1 статті 275 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність клопотань з боку відповідача про розгляд справи у судовому засіданні, судом 31.01.2018 вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності,

встановив:

15 березня 2011 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви клієнта, памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що підтверджується заявою відповідача від 15.03.2011.

Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Станом на 21.09.2017 відповідач через неналежне виконання умов договору від 15.03.2011 мала заборгованість у розмірі 30 220,04 грн., а саме: 7 858,94 грн. заборгованість за кредитом; 8 776,69 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 11 669,17 грн. пеня; 1 915,24 грн. штрафи, що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості.

Разом з цим, після звернення позивача до суду з цим позовом, відповідач добровільно сплатила на користь позивача кошти в розмірі 38 621,00 грн., що підтверджується заявами на переказ готівки від 11.12.2017 на суму 6 000,00 грн., від 11.12.2017 на суму 3 516,00 грн., від 14.12.2017 на суму 9 000,00 грн., від 15.12.2017 на суму 20 105,00 грн.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 18.01.2018 № K5AMEA0HFO7M8PGG ОСОБА_1 станом на 18.01.2018 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з вищенаведених доказів, станом на 18.01.2018 відповідач не має заборгованості перед відповідачем у звязку з погашенням боргу, що існував на момент звернення позивача до суду.

З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Реквізити учасників справи:

- позивач: публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570;

- відповідач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 70101, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2018 року.

Суддя С.С. Гасанбеков