АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1941/18 Справа № 205/4711/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

24 липня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу (а.с. 1-2, 31).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи від 28 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття чи до змін у майновому становищі сторін, допустивши негайне виконання рішення суду в частині місячного платежу; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині розміру аліментів, зменшивши суму, яка підлягає стягненню до 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки позивачу та довідкою про доставку смс-повістки на номер телефону, вказаний відповідачем в апеляційній скарзі, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №223075 від 20.04.2012 року (а.с. 5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року у цивільній справі №205/1931/17 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 змінено прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 8).

За період шлюбних відносин 14 березня 2013 року у сторін народилась дитина - ОСОБА_4, відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ №430750, виданого Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби ДМУЮ 02.04.2013 року (а.с. 6).

Спільна дитина ОСОБА_4 проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї №292 від 24.07.2017 року, виданою КП «Жилсервіс-2»» ДМР (а.с.7).

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_2 до часу ухвалення оскаржуваного рішення надавав матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_6, перераховуючи на користь позивачки грошові кошти: 21.03.2017 року 1005,03 грн., 17.05.2017 року 2010,00 грн., 18.05.2017 року 2010,05 грн., 21.05.2017 року 2010,05 грн., 23.07.2017 року 1005,00 грн., 23.08.2017 року 998,00 грн., 23.09.2017 року 1000,00 грн., 28.10.2017 року 890,52 грн., про що свідчать надані суду копії квитанцій (а.с.21-23).

Попри сплату відповідачем вказаних вище сум, між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання спільної дитини, яка проживає з матірю, а саме щодо розміру аліментів.

Згідно довідки на а.с. 30 від 02.11.2017 року, позивачка працює, має стабільну заробітку плату, яка у вересні 2017 року склала 6930,22 грн., у жовтні 2017 року 9330,76 грн.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 вказаної вище статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з цим, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, що підтверджується письмовими відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.11.2017 року №2865/04-64-08-02, де зазначено, що за період 2017 року останній доходів не отримував (а.с. 29).

Доказів на спростування того, що відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку суду не надано.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та помилково не прийняв до уваги представлені відповідачем письмові відомості з Державної фіскальної служби.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги зміст позовних вимог, стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка мешкає разом із позивачкою, потребує піклування та утримання, матеріальне положення позивачки, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, але постійного місця роботи та стабільного заробітку не має; в іншому шлюбі не знаходиться, інших осіб на утриманні не має, колегія дійшла висновку, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи положення ст. 182 СК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру аліментів, стягнутих з відповідача у твердій грошовій сумі, з 2000,00 грн. на 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., а в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Колегія звертає також увагу, що ОСОБА_2 частково визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., що є більшим, ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2017 року в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі, змінити з 2000,00 грн. на 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді