Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 635/6246/15-ц

провадження № 6-904св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О.,

Кузнєцова В. О.,

Олійник А. С. (суддя - доповідач),

Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року у складі судді Бобко Т.В. та на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року у складі колегії суддів: Черкасова В. В., Бобровського В. В., Кокоші В. В.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Позов обгрунтовано тим, що відповідно до договору дарування нежитлових приміщень від 09 жовтня 2013 року відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2, 3, 5, 6 у літ «А», загальною площею 46, 6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. КП «Харківські теплові мережі» забезпечувало послугами з централізованого опалення вказаний вище будинок, у тому числі нежитлові приміщення, власником яких є ОСОБА_5 Не укладаючи договір на постачання теплової енергії, відповідач отримує теплову енергію за рахунок позивача. Однак обов'язки щодо здійснення щомісячних розрахунків за теплопостачання відповідачем виконувались неналежним чином. Тому утворилась заборгованість за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2015 року у розмірі 1099,47 грн за послуги з централізованого опалення. За кожен розрахунковий період відповідачу було направлено платіжні вимоги-доручення про сплату за споживчу теплову енергію, а також вимоги - листи про сплату заборгованості, які відповідачем залишено без задоволення. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь вартість спожитої теплової енергії у розмірі 1099,47 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту енергію за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2015 року у розмірі 1099 грн 47 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, мотивовано тим, що опалення є системою, яка гідравлічно та технологічно об'єднує всі квартири в будинку, відключення окремих приміщень впливає на гідравлічний режим роботи внутрішньо-будинкової системи опалення, перерозподіл теплоносія. Самостійне відключення від мереж централізованого опалення, без додержання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства, будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі - Порядок), не звільняє споживача від обов'язку сплатити кошти за надані послуги.

Суд першої інстанції виходив з того, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, тому дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року відхилено апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, а рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, що підлягають застосуванню та обґрунтовано задовольнив позов, оскільки нежитлові приміщення мають єдину та неподільну систему централізованого опалення. Апеляційний суд виходив з того, що відповідач не довів дотримання ним установленого законом порядку при відключенні від мережі централізованого опалення, а надані позивачем акти є належними доказами на підтвердження отримання відповідачем кількості теплової енергії на опалення. Відсутність договору не є підставою для звільнення відповідача від сплати за використану теплову енергію.

У червні 2016 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення Харківського районного суду м. Харкова від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року.

6 вересня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та зупинено виконання судових рішень.

13 квітня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію призначено до судового розгляду.

11 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційну скаргу обгрунтовано тим, що суди не надали оцінку доказам у їх сукупності, зокрема, надали незаконну перевагу доказам, які надані суду позивачем, та дійшли неправильних висновків стосовно конкретних обставин справи. Суди не взяли до уваги наявні в матеріалах справи докази, а саме: технічний звіт про стан системи опалення в нежитлових приміщеннях №1, 2, 3, 5, 6 фрагмента першого поверху в житловому будинку літ «А-5», які знаходяться за адресою: проспект Косіора, 91 у м. Харкові, шифр 29-03/16, який є доказом про те, що система опалення належних відповідачу нежитлових приміщень не складає єдине ціле з системою опалення всього житлового будинку, в приміщенні відсутня розводка труб системи опалення житлового будинку та відсутні водяні батареї. Приміщення теплоізольовані від інших приміщень житлового будинку, вони не споживають тепло від централізованої системи опалення будинку. Суди безпідставно взяли до уваги, поданий позивачем акт обстеження №170/2346 від 29 листопада 2014 року, який є неналежним доказом та складений у порушення вимог закону, оскільки не містить будь-якої інформації про відсутність або наявність теплоносіїв у нежитловому приміщенні, ізольованість труб, стан труб; факт відмови відповідача від підпису належним чином не підтверджений.

Відповідно до пункту 1.6. договору дарування нежитлових приміщень від 9 жовтня 2013 року в нежитлових приміщеннях система опалення (батареї, труби) відсутні. Цей договір не визнавався недійсним, тому є належним доказом. У зв'язку з облаштуванням електричного опалення гаряча вода опломбована, а тому заборгованість нарахована безпідставно. ПТ «Ломбард «Свіжа копійка», яке є орендарем нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, також не користується послугами КП «Харківські теплові мережі» з надання теплопостачання, оскільки у приміщенні відсутні батареї.

Комунальні послуги, зокрема теплова енергія, надаються споживачеві лише на підставі укладеного договору. Ні власник нежитлового приміщення - ОСОБА_5, ні орендар - ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» ніколи не укладали з позивачем договору.

Застосування положень статей 1212, 1213 ЦК України виключає договірні зобов'язання.

Надані позивачем акти обстеження не можуть бути взяті до уваги судами, оскільки містять недостовірні відомості. З листа орендаря ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» позивачу відомо, що обстеження системи теплоспоживання у зазначених нежитлових приміщеннях представниками КП «Харківські теплові мережі» не проводилося. У приміщенні встановлено цілодобове відеоспостереження, а тому допуск в орендоване приміщення з метою його перевірки або обстеження, у тому числі представників КП «Харківські теплові мережі» можливий тільки за згодою голови офісу та присутності власника приміщення. Такі дозволи на відвідування приміщення сторонніми особами обов'язково фіксуються у журналі. 05 грудня 2013 року та 29 листопада 2014 року жоднихвідвідувань не було, що підтверджується доказами, які суди не взяли до уваги. Орендар у своєму листі зазначив, що в приміщеннях цілодобово працюють люди, у зв'язку з чим у ньому підтримується температурний режим на рівні 23-24 градусів, що є комфортною температурою для продуктивної та ефективної роботи персоналу. Безпідставними є вимоги позивача про сплату будь-яких сум за теплопостачання, оскільки спірне нежитлове приміщення опалювальних приладів не має, а тому теплопостачання також відсутнє. Відповідач самостійно опалює зазначені приміщення.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 09 жовтня 2013 року ОСОБА_5 отримав у дар на підставі договору купівлі-продажу нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2, 3, 5, 6 в літ. «А-5», загальною площею 46,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1( а.с. 5-6).

Теплопостачання в указаний житловий будинок проводиться централізовано КП «Харківські теплові мережі».

Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_5 не укладався, але теплова енергія з січня 2014 року до травня 2015 року відповідачу надавалась, тобто ОСОБА_5 перебував у фактичних договірних відносинах з КП «Харківські теплові мережі».

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон) споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судами встановлено, що за період з 01 січня 2014 року по 01 травня 2015 року заборгованість ОСОБА_5 за послуги з централізованого опалення складає 1 099, 47 грн.

Відповідно до акта обстеження КП «Харківські теплові мережі» системи теплопостачання об'єкта в порядку контролю за режимами споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 система опалення є єдиною системою з житловим будинком.

29 листопада 2014 року представниками КП «Харківські теплові мережі» був складений ще один акт обстеження системи теплоспоживання об'єкта в порядку здійснення контролю за режимами споживання теплової енергії №170/2346, відповідно до якого система опалення належних відповідачу нежитлових приміщень, розташованих за вищевказаною адресою є єдиною з системою опалення цього житлового будинку, ОСОБА_5 користується тепловою енергією без договору з КП «Харківські теплові мережі». Вказаний акт є підставою для нарахування вартості послуг за користування тепловою енергією за опалювальний сезон 2014-2015 років, з 23 жовтня 2014 року (а.с.8).

Судами встановлено, що відповідно до акта № 170/1795 від 23 жовтня 2014 року, на підставі розпорядження Харківського міського голови у зв'язку з початком опалювального сезону було здійснено підключення житлового будинку АДРЕСА_1, а також нежитлові приміщення, що належать відповідачу, що підтверджується додатком до акта підключення споживача до джерела теплової енергії від 23 жовтня 2014 року №1795 - переліком споживачів, розташованих в будинку за вищевказаною та підключених до єдиної системи опалення будинку. З 14 квітня 2015 року у зв'язку з закінченням опалювального сезону було здійснено відключення зазначеного житлового будинку, в тому числі нежитлові приміщення, що належать відповідачу, що підтверджується актом № 170/2825 від 14 квітня 2015 року та додатком до нього.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно пунктів 25, 26, 30 Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункту 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4 ).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункту 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4 ).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Судами встановлено, що 04 листопада 2013 року ОСОБА_5 звертався до директора КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_8 з листом про опломбування подачі гарячої води та складання акта про відріз батарей (а.с. 54). Проте листом КП «Харківські теплові мережі» від 6 листопада 2011 року №36/ТД - 4625 його проінформовано про заборону самовільного переобладнання системи опалення належних йому приміщень з тих підстав, що це призведе до порушення теплового балансу жилого будинку. Крім того, відповідачу роз'яснено про необхідність відновлення системи опалення відповідно до проекту в найкоротші строки у разі погіршення якості наданих послуг централізованого опалення.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання відповідачу послуг з постачання тепла.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлових приміщень свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, КП «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Доводи касаційної скарги щодо застосування статей 1212, 1213 ЦК України, неправильного застосування норм матеріального права, є необґрунтованими, оскільки суди, вирішуючи спір по суті, правильно застосували норми матеріального права до конкретних правовідносин, виходили з підстав позову і застосували до спірних правовідносин статті 525, 526 ЦК України, статті 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункти 25, 26, 30 Правил.

Посилання у касаційній скарзі на відсутність укладеного договору на постачання теплової енергії як на підставу відмови у позові не спростовують висновки судів, оскільки факт відсутності договору про надання послуг не є підставою для звільнення від оплати послуг, а відключення від системи централізованого опалення має здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги про неналежність такого доказу як акти обстеження, які не містять будь-якої інформації про відсутність або наявність теплоносіїв у нежитловому приміщенні, ізольованість труб, стан труб, є безпідставними, оскільки відповідач не довів, що відключення його нежитлового приміщення від системи опалення здійснено згідно вимог закону.

Доводи касаційної скарги про те, що у пункті 1.6. договору дарування нежитлових приміщень від 09 жовтня 2013 року є вказівка про відсутність системи опалення (батареї, труби) є необґрунтованими з тих підстав, що договір не підтверджує відключення від системи централізованого опалення відповідно до вимог законодавства та не отримання послуг відповідачем.

Посилання в касаційній скарзі, що суди не дали оцінку технічному звіту про стан системи опалення в нежитлових приміщеннях № 1, 2, 3, 5, 6 фрагмента 1-го поверху в житловому будинку літ «А-5», розташованого по АДРЕСА_1 не є підставою для скасування судових рішень відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України з таких підстав. Незважаючи на те, що суди не виклали мотиви, чому не взяли до уваги зазначений доказ, технічний звіт лише підтверджує відсутність підключення до централізованої системи опалення нежитлових приміщень та здійснення обігріву приміщення локальною електричничною системою опалення. Проте вказаний доказ не підтверджує відключення від централізованої системи опалення з дотриманням установленого порядку.

Із змісту судових рішень випливає, що суди не допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. На підставі досліджених у сукупності доказів суди встановили обставини справи і вирішили спір по суті.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, встановив обставини справи та дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку відповідно до вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року №1618-IV), та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2016 року зупинено виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року до закінчення касаційного провадження, виконання судових рішень за результатами їх перегляду підлягають поновленню відповідно до вимог частини третьої статті 436 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик