Справа №521/203967/17
Провадження №2/521/1623/18
«20» березня 2018 року м. Одеса Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання - Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
Позивач у судове засідання не зявилась, надала через канцелярію суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в порядку заочного провадження у звязку з неявкою відповідачів у судові засіданні.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені, відповідно до вимог ст. 128ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Право власності позивача на зазначену частину будинку зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 березня 2017року, що підтверджується витягом.
Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку місця проживання.
На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.
Відповідачами до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судовому засіданні відповідачі також розпорядились на власний розсуд.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3такими, що втратили право користування частиною житлового будинку, належного позивачу, підлягають задоволенню.
В даному випадку відсутні підстави для визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3такими, що втратили право користування всім житловим будинком.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір у справі складає 640,00грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду.
На підставі ст. ст.15, 16, 391 України, керуючись ст.4, 12, 13, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 288, 354 ЦПК України, суд,-

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, 25 лютого 1977року народження та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування житловою площею у 1/10 частині житлового будинку, що розташований по вулиці Вороного Миколи, будинок 1/вулиці Строганова, будинок 11-а у місті Одесі.
У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, 25 лютого 1977року народження та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складений 20 березня 2018року.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ