Справа № 361/7251/17
Провадження № 2/361/801/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньовій Т.В.,

при секретарі - Чуксіну В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, позначений на плані літерою А-! з надвірними будівлями: погребом, вбиральнею, колонкою, огорожею, - в порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р., мотивуючи тим, що матері при житті належав вказаний будинок, мати за життя залишила заповіт, яким заповідала їй все належне майно. Вона є єдиною спадкоємицею хто прийняв спадщину, у зв'язку з чим вона звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на вказаний жилий будинок з тих підстав, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно.

Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач Княжицька сільська рада просила розглянути справу без участі представника, своїх прав на вказане спадкове майно не пред'являє, не оспорювала прав позивача і належності спадкодавцю вказаного нерухомого майна на праві власності.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у с. Княжичі Броварського району Київської області.

Згідно свідоцтва про народження і про укладення шлюбу- позивачка є дочкою померлій ОСОБА_3

Згідно заповіту від 24.03.2004 р. ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також право на земельну частку (пай) згідно сертифікату НОМЕР_1 заповіла позивачці - ОСОБА_1 Заповітом на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований.

Як видно зі спадкової справи, позивачка у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подала до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Крім того, із спадкової справи встановлено, що ОСОБА_3 за життя залишила ще один заповіт від 10.11.2006 р., яким заповідала належну їй земельну ділянку площею 1,3348 га, яка знаходиться на території Княжицької сільської ради ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Заповітом на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований.

ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався.

Згідно довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, до дня смерті разом з нею проживали і були зареєстровані дочка ОСОБА_6 і онук ОСОБА_7

Інших спадкоємців не виявлено. Інших осіб, які б подали заяви про прийняття спадщини, або які б мали право на спадкування та які б постійно проживали з спадкодавцем, не встановлено.

Свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались.

ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори Київської області від 16.10.2014р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок, оскільки не було надано правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок.

Згідно довідки Виконкому Княжицької сільської ради № 2299 від 02.09.1988 р., згідно записів погосподарської книги за ОСОБА_3 закріплена земельна ділянка площею 0,33 га у АДРЕСА_1.

Згідно витягу з рішення Виконкому Княжицької сільської ради № 43 від 24.08.1988 р. ОСОБА_3 надано дозвіл на оформлення технічної документації на самовільно збудований будинок у АДРЕСА_1 у 1958 р.

Згідно витягу з рішення Виконкому Княжицької сільської ради № 305 від 29.11.1988 р. ОСОБА_3 надано дозвіл на добудову котельні, ванни загальним розміром 6,70 х 2,50 кв.м, коридору розміром 6,5 х 2,5 кв.м на земельній ділянці площею 0,33 га, в т.ч. під забудовою 0,12 га будинок (довідка Виконкому Княжицької сільської ради № 2299 від 02.09.1988 р., рішення Виконкому Княжицької сільської ради № 43 від 24.08.1988 р. ).

Згідно довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради № 1283 від 01.08.2014 р. за даними перепису погосподарської книги Княжицької сільської ради житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 14.08.2014 р., на будинок № АДРЕСА_1, будинок побудований в 1958 році, житлова прибудова і ґанок збудовані у 1990р., ворота з хвірткою, колонка, огорожа збудовані у 2006 році, з вбиральня - у 2013 році.

Згідно довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради № 3261 від 17.11.2017 р., за даними погосподарської книги № 12 за 2010-2016 роки житловий будинок № АДРЕСА_1 рахується за особовим рахунком № 1216, рік забудови будинку - 1958 р., житлова площа - 51,5 кв.м, загальна площа будинку 92,5 кв.м.

Згідно довідки КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» від 01.08.2014 р. встановлено, що згідно архівних даних інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок № АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 відсутня.

Згідно довідки Княжицької сільської ради інформація про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок також відсутня.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, з наданих доказів встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 за життя належав на праві власності житловий АДРЕСА_1, який вона збудувала при житті.

Дане нерухоме майно належало ОСОБА_3 на праві власності незалежно від того, чи було воно зареєстроване. При цьому суд враховує дату забудови (створення) нерухомого майна - до 1992р., і існуючі на той час порядок обліку і прийняття в експлуатацію житлових будинків та оформлення на них прав власності, згідно якого ведення обліку житлових будинків, прав власності на них у сільській місцевості покладався на сільські ради шляхом ведення по господарських книг і внесення до них відповідних поточних записів.

Оскільки спадкодавець набув право власності на законних підставах, то дане право власності зберігалось за ним протягом подальшого часу до самої смерті, незалежно від наявності чи відсутності державної реєстрації такого права, і незалежно від подальших змін у законодавстві з цього приводу. Право власності на даний будинок ОСОБА_3. при житті не втратила. Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина разом з її смертю.

З наданих доказів встановлено, що спадкодавиця за життя залишила два заповіти, якими розпорядилася належним їй майном на випадок смерті на користь своєї дочки - позивачки ОСОБА_1, якій заповідала усе належне майно, окрім земельної ділянки площею 1,3348 га на території Княжицької сільської ради, якою вона розпорядилася на користь ОСОБА_5. Позивачка є спадкоємцем першої черги за заповітом, у визначений законом строк звернулася за прийняттям спадщини, інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався, не пред'являв своїх прав на інше спадкове майно спадкодавця, в тому числі на вказаний житловий будинок.

Позивач довела свої спадкові права і є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину після ОСОБА_3 і набула право власності на все належне на день смерті спадкодавцю майно, окрім земельної ділянки, яка за заповідальним розпорядженням спадкодавця відійшла іншому спадкоємцю ОСОБА_5.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна через відсутність правовстановлюючих документів і відстуність реєстрації права власності на спадкове майно, то позивач може захистити і довести свої спадкові та майнові права у суді.

Позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не перебирає на себе повноважень технічного органу, і не визначає технічного складу об'єкту нерухомого майна, а у своєму рішенні, розглядаючи справу і вирішуючи спір, надає оцінку правовідносинам з правової точки зору: наявності права на об'єкт нерухомого майна в цілому (у тому складі, в якому цей об'єкт належав спадкоємцю станом на день його смерті і відкриття спадщини). Тому у рішенні суду суд не зазначає технічного змісту об'єкту нерухомого майна, а зазначає лише ті відомості про об'єкт , які підлягають внесенню до державного реєстру речових прав на нерухоме майно і ті відомості, які б були зазначені у свідоцтві про право на спадщину - у разі видання такого свідоцтва нотаріусом.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. « Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Строк подання апеляційної скарги на рішення - 30 днів з дня отримання повного рішення.

Повне рішення складено 19 березня 2018 р.

Суддя Т.В. Селезньова