Справа № 507/1907/17
Провадження № 2/507/92/2018
Номер рядка звіту 47
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. смт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вужиловського О.В.

за участю секретаря Вододюка В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи: Любашівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року позивач звернулася з позовом до відповідача, третьої особи Любашівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що з квітня 2013 року по травень 2015 року вона проживала однією сімєю з відповідачем у його будинку. За час спільного проживання 21 січня 2014 року у них народилась дитина ОСОБА_4. При реєстрації дитини, батьком за вказівкою позивачки був вказаний ОСОБА_5, хоча біологічним батьком є ОСОБА_3. Батько дитини був записаний за її вказівкою, так як із відповідачем вони не перебували в шлюбі і не подали спільної заяви при реєстрації дитини. За час спільного проживання ОСОБА_3 визнавав своє батьківство щодо дитини, піклувався про неї, купував все необхідне. Однак, в подальшому відповідач відмовляється визнавати своє батьківство та надавати будь-яку допомогу. Так як відповідач є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 просила встановити його батьківство та внести відомості до актового запису про його народження, зазначивши його батьком дитини.

В судовому засіданні позивач та його представник надали аналогічні пояснення, просили задовольнити позов повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. В підготовчому судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що він не являється батьком дитини позивачки. Позивачка проживала в його будинку на квартирі і ніяких стосунків з нею він не мав. Від проведення судово-генетичної експертизи відмовляється, про що надав відповідну заяву.

Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Правилами глави 12 СК України. Визначення походження дитини

Статтею 121 СК України врегульовано, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтею 123 та 125 цього кодексу.

Стаття 125 СК України визначає походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

-за заявою матері і батька дитини;

-за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини;

-за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 135 ч.1 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрацій народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по-батькові батька дитини, записується за її вказівкою.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З актового запису про народження № 58 від 14 лютого 2014 року видно, що ОСОБА_1 народила 21 січня 2014 року ОСОБА_4. Відомості про батька дитини «Поротікова Володимира Михайловича», до актового запису було внесено за вказівкою матері відповідно до ст. 135 ч.1 СК України.

По матеріалам справи встановлено, що сторони по справі позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували. При цьому, факт сумісного проживання в період з квітня 2013 року по травень 2015 року підтверджується актом обстеження на предмет фактичного проживання осіб від 07.12.2017 року, складеним депутатом Любашівської селищної Ради ОСОБА_8 в результаті опитування свідків (а.с. 7).

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що він проживає по сусідству із відповідачем ОСОБА_3 Дійсно з квітня 2013 року по травень 2015 року позивачка проживала разом з відповідачем у його будинку. В 2014 році в них народилась дитина, яку відповідач вважав своєю дитиною. Він постійно приходив до нього за молоком для дитини. Сторони жили разом та вели спільне господарство, ростили сина на протязі двох років.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису програми «Детектор брехні», яка вийшла в ефір на каналі «СТБ» в 2016 році видно, що відповідач повністю визнав, що він являється батьком дитини, яку народила позивачка.

Згідно заяви відповідача він відмовляється від проведення генетичної експертизи щодо встановлення його батьківства.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Проведення вказаної експертизи має вирішальне значення для відповідача, так як саме шляхом експертного дослідження біологічних зразків можливо визначити походження особи і відповідно використати висновок експерта як доказ.

Враховуючи дослідженні в судовому засіданні докази, акт обстеження, пояснення свідка ОСОБА_10, відеозапис програми «Детектор брехні», а також відмову відповідача від проведення генетичної експертизи щодо визначення батьківства, суд вважає, що позивачкою доведено батьківство відповідача щодо ОСОБА_4, який народився 21 січня 2014 року, в звязку з чим позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 128, 135 СК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи: Любашівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Любашівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести до актового запису № 58 від 14 лютого 2014 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька, зазначивши його батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Любашівського

районного суду

Одеської області: ОСОБА_11

Повний текст рішення виготовлено 19 березня 2018 року.