АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/783/16-ц 22-ц/774/118/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/783/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_3, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2017 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо часу ухвалення рішення суду та дати складання повного судового рішення відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення виконаного за ним, стягнення неустойки та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 липня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір №08/06, згідно з п.1.1 якого відповідач зобовязалася здійснити їй поставку вхідних дверей марки «Modern» заводу «Олександрівські двері». Відповідно до п.1.2 договору строк поставки дверей на склад ФОП ОСОБА_2, - 20-ть робочих днів. Пунктом 3.1 договору встановлено кількість металевих вхідних дверей, - 1шт. Пунктом 3.2 договору відзначено загальну вартість виробу, - 8120,00 гривень. У пункті 3.3 договору зазначено, що вона, як замовник, повинна внести передоплату за двері у розмірі 4000,00 гривень, що і було нею зроблено у день проведення замірів дверного отвору і у день підписання договору, - 16 липня 2015 року. Відповідно до п.3.7 договору оплата товару по договору здійснюється готівкою або на розрахунковий рахунок виконавця. Оплата здійснюється в три етапи: 1-й етап - передоплата у розмірі 50% від загальної вартості при укладенні договору; 2-й етап - оплата у розмірі 40% після доставки виробів з ПВХ виконавцем робіт на обєкт замовника; 3-й етап - остаточний розрахунок після завершення робіт згідно з договором. Згідно з домовленістю між нею, як замовником, та відповідачем, у суму договору увійшли двері разом з одвірками, роботи з заміру дверного отвору та визначення необхідного розміру дверей, їх транспортування до її оселі, монтаж дверей з одвірками, вартість замка дверного.

Вказувала на те, що після підписання договору до неї додому виїхали наймані працівники відповідача, які заміряли дверний отвір і вже потім, 16 липня 2015 року, відповідач оформила на її імя бланк замовлення, в якому було зазначено марку дверей і їх розміри. 31 липня 2015 року їй зателефонували з магазину «Світ вікон», директором якого є відповідач, повідомили, що двері доставлені і необхідно здійснити за них остаточний розрахунок. 03 серпня 2015 року вона внесла на розрахунковий рахунок магазину решту суми - 4120,00 гривень. Лише 20 серпня 2015 року двері були доставлені до її оселі, однак у результаті того, що їх транспортування здійснювалося не в заводській упаковці, працівники відповідача допустили їх ушкодження. При спробі здійснити монтаж дверей було встановлено, що цього зробити неможливо, так як двері занадто великі, їх розміри не відповідають розмірам дверного отвору. У звязку з цим вона звернулась до відповідача з проханням безоплатно усунути недоліки товару. Їй було відмовлено в грубій формі. Тільки 22 вересня 2015 року, із затримкою в 41 день, працівники відповідачки встановили пошкоджені двері, перед чим їй довелося наймати сторонню підрядну будівельну організацію «Дахбуд», яка виконала за 712,50 гривень роботи з демонтажу, підрізання і монтажу металевого оздоблення дому, що дозволило встановити вхідні двері, але без одвірків. Одвірки вмістити було неможливо, вони не вміщувалися в дверний отвір. Після того, як пошкоджені найманими працівниками відповідача двері три місяці простояли в її будинку, через порушення герметичності, внаслідок їх пошкодження, наружна накладка з МДФ розбухла і відслоїлася, вони мають непривабливий зовнішній вигляд. До того ж двері без одвірків взагалі мають вид незавершеності і неохайності, монтажна піна, яку мали б прикривати одвірки, одразу ж кидається у очі і псує її оселю.

Посилаючись на вищевикладене, просила суд розірвати договір №08/06 від 16.07.2015 року та стягнути з відповідача на свою користь 11 090,00 грн. вартості дверей, 500,00 грн. витрат на їх транспортування та монтаж, 712,50 грн. шкоди, завданою поставкою дверей неналежного розміру, 6414,80 грн. неустойки та 10 000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано договір №08/06 від 16 липня 2015 року на поставку вхідних металевих дверей, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№20, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п., зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, грошові кошти у розмірі 8832,50 гривні, неустойку за прострочення виконання зобовязання у розмірі 6414,80 гривень, та судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2000,00 гривень, а всього 17247,30 гривень (сімнадцять тисяч двісті сорок сім гривень 30 коп.).

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№20, на користь держави судові витрати у розмірі 1102,40 гривні (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та порушення норм матеріального права. Так, судом не було взято до уваги, що позивач свідомо обрала замовлення та запевнила відповідача, що усвідомлює свої дії, можливі ризики, і що дверний отвір буде побудований її будівельниками, виходячи із розмірів замовлення на двері, тобто позивач самостійно вирішила замовити саме ці двері, володіючи інформацією про їх розміри та технічні характеристики. Судом не було надано належної оцінки показам свідка ОСОБА_4, який підтвердив, що заміри не проводились, вибір позивача виходив з цінової пропозиції, і вона на власний розсуд замовила двері стандартного розміру, а не того, який підходив саме під її недобудований дверний отвір. Крім того, зазначає, що позивач порушила правила експлуатації дверей. Також, суд у порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» не встановив наявності істотних недоліків, час виникнення пошкодження та їх причини. Також, зазначає, що строки виконання замовлення було перенесено саме за ініціативою позивача, яка навіть не оплатила повністю вартість замовлення, а тому суд не мав підстав для стягнення неустойки. Крім того, зазначає, що згідно висновку експерта, недоліки дверей можна усунути, однак позивач не надала такої можливості відповідачу.

Крім того, посилається на порушення судом норм процесуального права, та вважає, що, оскільки у мотивувальній частині рішення суду не прийнято до уваги факти, що випливають з вини відповідача, це звільняє відповідача від відповідальності за законом.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі та письмових поясненнях до неї, позивача ОСОБА_1., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, посилаючись на доводи, викладені нею у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом на час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №08/06 на поставку вхідних металевих дверей (а.с.6), за умовами якого ФОП ОСОБА_2 зобовязалася здійснити позивачеві поставку вхідних дверей марки «Modern» заводу «Олександрівські двері», вартістю 8120,00 гривень, строк поставки яких на склад ФОП ОСОБА_2 становить двадцять робочих днів.

У пункті 3.3 договору зазначено, що позивач, як замовник, повинна внести передоплату за двері у розмірі 4000,00 гривень, що і було нею зроблено у день підписання договору - 16 липня 2015 року (а.с.6, 7).

Відповідно до п.3.7 договору оплата товару по договору здійснюється готівкою або на розрахунковий рахунок виконавця. Оплата здійснюється в три етапи: 1-й етап, - передоплата у розмірі 50% від загальної вартості при укладенні договору; 2-й етап, - оплата у розмірі 40% після доставки виробів з ПВХ виконавцем робіт на обєкт замовника; 3-й етап, - остаточний розрахунок після завершення робіт згідно з договором.

03 серпня 2015 року позивач внесла на розрахунковий рахунок магазину решту суми - 4120,00 гривень (а.с.8).

20 серпня 2015 року двері були доставлені до оселі позивача ОСОБА_1, однак остання відмовилася від підписання акту прийому-передачі до договору №08/06 від 16 липня 2015 року, у звязку з виявленням істотних недоліків цих дверей (а.с.55).

Актом огляду від 21 серпня 2015 року, складеним відповідачем ФОП ОСОБА_2, встановлено факт пошкодження дверей та зазначено, що даний недолік не є недоліком виробу, та не може вплинути на подальшу експлуатацію. Причина механічного пошкодження дверей невідома, невстановлена (а.с.56).

22 вересня 2015 року, із затримкою в 41 день, працівниками відповідача ФОП ОСОБА_2, шляхом зрізання петель дверей було встановлено пошкоджені двері.

При цьому, позивачеві довелося наймати сторонню підрядну будівельну організацію «Дахбуд», яка виконала за 712,50 гривень роботи з демонтажу, підрізання і монтажу металевого оздоблення дому, що дозволило встановити вхідні двері, але без одвірків. Одвірки вмістити було неможливо, вони не вміщувалися в дверний отвір (а.с.9).

16 жовтня 2015 року позивач направила на імя відповідача заяву-претензію, яка містила вимогу розірвати договір та повернути сплачені за товар грошові кошти (а.с.10).

13 листопада 2015 року відповідач запропонувала замінити зовнішню накладку дверей, або виплатити за неї компенсацію у розмірі 1200,00 гривень (а.с.11).

Згідно висновку №58/16 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2017 року, дверний отвір у стіні будинку позивача ОСОБА_1 являє собою каркас з двох вертикальних труб квадратного перерізу 80мм/80мм, розташованих на відстані одна від одної близько 1м. Згідно з визначенням двері складаються з дверного прорізу з косяками, дверного блока, системи ущільнення, монтажних швів, наличників. Проріз в стіні, в який встановлено дверний блок, розташований дуже близько до кута стін. На основі здійснених контрольних замірів конструкції можна зробити висновок, що дверний блок відповідає існуючому прорізу, але без можливості встановлення комплектного наличника шириною 80мм зі сторони суміжної стіни, який відповідно до визначення є складовою частиною дверей. Виявлені експертом недоліки дверного полотна вхідних дверей до будинку (вмятина та розриви ущільнювача) можуть бути неістотними, якщо існує можливість їх усунення без зміни та погіршення товарного вигляду виробу протягом 14 днів. Усунення зазначених пошкоджень можливе шляхом заміни зовнішньої МДФ накладки та пошкодженого ущільнювача в не заводських умовах у відповідності з вимогами законодавства. Для визначення вартості робіт з установки дверей у будинку експерт керувався нормативними розцінками діючими станом на жовтень 2016 року на території України. Діючими нормами передбачена вартість встановлення звичайних типових металевих дверей, яка розрахована виходячи з ваги дверного блоку і не враховує можливих особливостей конкретного місця установки та інших чинників. Відповідно до розцінки, нормативна вартість встановлення дверей складає суму 546,00 гривень з ПДВ. Враховуючи інформацію та дані, які стали відомі експерту під час проведення експертизи, встановлено, що вхідні металеві двері до будинку за адресою вул. Барнаульська, 35а в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, змонтовано у дверний проріз без наличників. Дверний проріз входу розташовано у близькій відстані до кута зовнішніх стін будинку. Зважаючи на наявні конструктивні обмеження дверного прорізу та досліджених дверей, здійснити їх установку разом з комплектним наличником з лівої сторони не порушуючи його цілісність або цілісність суміжної стіни не можливо (а.с.103-111).

Заводовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, повно та всебічно встановивши обставини справи, правомірно керувався положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» та виходив з того, що ФОП ОСОБА_2 не було виконано належним чином умов Договору №08/06 від 16 липня 2015 року щодо поставки та встановлення вхідних дверей марки «Modern» заводу «Олександрівські двері», не усунуто недоліків у запропоновані споживачем строки, що є підставою для розірвання договору та відшкодування завданих збитків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. із наступними змінами і доповненнями. регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги /п.3/, а споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п.22).

Статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів» забезпечено право споживача на належну якість продукції, а саме: продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію; продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції; вимоги до продукції щодо її безпеки для життя, здоров'я і майна споживачів, а також навколишнього природного середовища встановлюються нормативними документами тощо.

Згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

А за частиною четвертою цієї ж статті, за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк, - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 10 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року.

На суд покладається обовязок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року).

За змістом ст. 57 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів, серед яких визначено сприяння у боротьбі зі шкідливою діловою практикою підприємств, яка негативно відбивається на споживачах.

Хартією захисту споживачів, ухваленою 25 сесією консультативної асамблеї Европейського союзу у 1973 році за № 543, передбачено, що надання товарів чи послуг не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, оскільки споживачу під час укладення договору об'єктивно бракує знань для здійснення правильного вибору послуг із запропонованих на ринку та оцінки укладеного договору.

Відповідно до ч.14 ст.8 ЗУ "Про захист прав споживачів" та пп.4 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" саме на продавця, виготівника (підприємство, яке виконує їх функції) покладено обов'язок довести, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним або його зберігання.

Отже, міжнародними правовими актами, які є частиною національного законодавства України, передбачено, що споживач перебуває у нерівних умовах порівняно із виконавцем послуг, а тому саме на відповідача покладено обовязок по доведенню факту належного виконання ним взятих на себе зобовязань та по спростування вимог споживача, висунутих у претензії. У звязку з чим колегія суддів відхиляю доводи апеляційної скарги щодо недоведення позивачем заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору передбачено, що ФОП ОСОБА_2 зобовязалася здійснити позивачеві поставку вхідних дверей марки «Modern» заводу «Олександрівські двері» вартістю 8120,00 гривень, строк поставки яких на склад ФОП ОСОБА_2 становить двадцять робочих днів.

20 серпня 2015 року двері були доставлені до оселі позивача ОСОБА_1, онак не були встановлені у звязку з виявленням їх недоліків, що сторонами не оспорюється.

Спір виник з приводу істотності виявлених недоліків, які, на думку ФОП ОСОБА_2, є несуттєвими та можуть бути усунуті.

Визначення щодо того, які недоліки слід вважати істотними, дано у п.12 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Як вбачається з матеріалі справи, висновком висновком №58/16 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2017 року встановлено, що виявлені недоліки товару можуть бути неістотними, якщо існує можливість їх усунення без зміни та погіршення товарного вигляду виробу протягом 14 днів. Зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_2 не усунула недоліків вхідних дверей марки «Modern» заводу «Олександрівські двері» у 14 денний строк (недоліки дверей не усунуто на теперішній час) та навіть у суді апеляційної інстанції наполягала на вирішенні спор шляхом сплати компенсації, а не усунення недоліків у виконаній роботі, виявлені недоліки є суттєвими та споживач ОСОБА_1 у жовтні 2015 року правомірно звернулася до останньої з вимогою про розірвання договору.

Більш того, зважаючи на те, що договір на поставку вхідних дверей марки «Modern» заводу «Олександрівські двері» не виконано не тільки у встановлені ним строки, але й на теперішній час, позивач набула право на розірвання договору і відшкодування збитків на підставі ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, жодного належного та допустимого доказу, у розумінні ст. 57 - 59 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, на підтвердження своїх доводів і всі її заперечення проти вимог позивача не містять конструктивних пропозицій щодо усунення недоліків у роботі та фактично зводяться до намагання уникнути відповідальності шляхом сплати споживачеві грошової компенсації у розмір 2 000,00 грн.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: