Справа № 336/5901/17
Пр. № 2/336/321/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Аксьонової О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії. В позові зазначає, що на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перебуває відповідач, який отримує пенсію за вислугу років, розраховану відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно документів, які містяться в пенсійній справі відповідача одержує пенсію в розмірі 1765,97 грн. на місяць. Після здійснення перерахунку пенсії на підставі ст. 42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», програмним забезпеченням було невірно розраховано підвищення до пенсії відповідно до ст.. 42 Закону № 1058 за 01.03.2013р., внаслідок чого утворилась переплата пенсії у розмірі 1210,35 грн. Після виправлення виявленої рахункової помилки пенсійну справу відповідача було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. За період з 01.01.2013р. по 31.05.2017р. утворилась переплата пенсії відповідачу у сумі 1210,35 грн. Відповідач добровільно суму надмірно виплаченої пенсії сплатити відмовився. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму переплати пенсії у розмірі 1210,35 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просить позов задовольнити в повному обсязі

Відповідач проти позову заперечує, позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Відповідач надав письмові заперечення на позов ( а.с.20-21,31-34), зазначивши в них, що стягнення з нього 1200,00 грн. є незаконним, бо на його думку розрахунок його пенсії зроблено не правильно, його пенсія повинна бути значно більше ніж йому було нарахована, а тому не він, а йому винен позивач сплатити недоплачені суми пенсії.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини та правовідносини.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач з 08.07.2009р. перебуває на обліку в органах ПФУ та отримує пенсію за вислугу років.

За період з 1 січня 2013 року по 31 травня 2017 року за даними позивача відповідачу надмірно нарахована та виплачена пенсія на суму 1210,35 грн (а.с.5,107-108).

Позивач стверджував, що зазначена заборгованість виникла при проведенні масового перерахунку пенсії в автоматичному режим, що є рахунковою помилкою.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, у відповідності до ст..1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2014р. № 6-151цс13, від 2 липня 2014 року №6-91цс14.

Таким чином, пенсія, виплачена особі добровільно органами ПФУ, може бути повернута у одному з таких випадків: або за наявності недобросовісної поведінки утримувача пенсії, або у разі допущеної рахункової помилки.

Зокрема, у своїй постанові від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13, Верховний Суд України зазначає, що стаття 1215 ЦК України може застосовуватись лише при наявності підтвердженої доказами рахункової помилки, а безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 ч.1 ст.1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Судом встановлено, що відповідач не допустив будь-якої недобросовісної поведінки, не подавав до управління ПФУ жодної інформації та не вчиняв ніяких дій, які призвели або могли б призвести до виникнення переплати.

До матеріалів справи позивачем додана пенсійна справа відповідача з якої вбачається, що відповідачу призначена персія за вислугу років з 08.07.2009р. у розмірі 1095,03 грн.(а.с.72). Розпорядженнями УПФУ в Шевченківському районі неодноразово здійснювався перерахунок пенсії відповідача (а.с.78-82,87-90,93,100). З 01.01.2013р. по травень 2017р. Позивачем також неодноразово здійснювався перерахунок пенсії відповідача, а саме: відповідно до розпоряджень від 01.12.2013р.,01.09.2015р.,11.05.2017р. (а.с.101-106). Невідповідність нарахованої та сплаченої суми пенсії не є рахунковою помилкою (а.с.102-108).

Відповідно до Постанови ВСУ по справі № 556/1231/17 від 05.02.2018р. в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз'яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Зазначені правові позиції Верховного Суду є обов'язковою для усіх судів.

Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто повязаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки, як це стверджує сам позивач, помилка має програмний характер і допущена під час масового автоматичного перерахунку пенсій.

Не внесення позивачем відповідних змін до програмного забезпечення та допущення помилок при формуванні даних масового перерахунку, не можна вважати рахунковою помилкою, тим більше за тих обставин, що помилка при нарахуванні пенсії була неодноразовою, а повторювалася на протязі декількох років - з січня 2013р. по травень 2017р.

Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1-4 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі викладеного і керуючись ст..ст.7,10,13,89,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя О.О. Наумов