Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 552/1632/14-ц

провадження № 61-4259 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року у складі суддів: Триголова В. М., Буленка О. О., Омельченко Л. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 12 червня 2008 року між банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, на підставі якого банк видав останній кредит у розмірі 15 608 доларів США строком до 12 червня 2011 року включно на придбання автомобіля та сплату страхових платежів з процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних, яка була збільшена до 16 % річних відповідно до умов додаткової угоди від 28 серпня 2008 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість у розмірі 288 279,40 доларів США, що за курсом НБУ складає 2 803 257 грн 67 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8 970,61 доларів США, пені - 277 881,85 доларів США, трьох відсотків річних від простроченої суми - 1 426,94 доларів США та яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2016 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» 8 970,61 доларів США, що складає 87 194,32 гривень заборгованості - тіло кредиту, 8 тис. доларів США, що складає 77 760 грн - пеня, 1 426,94 доларів США, що складає 13 869 грн 85 коп. - 3 % річних, а всього 18 397,55 доларів США, що складає 178 824 грн 18 коп. та судовий збір в сумі 1 788 грн 24 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник порушив умови кредитного договору і з нього на користь банку підлягає стягненню сума заборгованості з врахуванням зменшення пені з 277 881,85 доларів США до 8 тис. доларів США з огляду на матеріальне становище відповідача та розмір заборгованості.

Крім того, суд вважав, що банк не пропустив строк позовної давності, про який було заявлено відповідачем, оскільки кінцевий строк погашення кредиту у договорі визначений 12 червня 2011 року і саме з цієї дати слід рахувати строк позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2016 року змінено.

Зменшено розмір стягнених коштів для погашення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» з 18 397, 55 доларів США, що складає 178 824 грн 18 коп., до 1 337,10 доларів США, що складає 12 997 грн 50 коп., у тому числі 1 300,68 доларів США (еквівалентно 12 642 грн 60 коп.) основної заборгованості за кредитом, 36,58 доларів США (еквівалентно 355 грн 50 коп.) відсотків за користування кредитом, а також зменшено розмір стягнених з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» коштів в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви з 1 788 грн 24 коп. до 129 грн 82 коп.

Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_5 1 824 грн 20 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції неправильно обчислив період, за який підлягає стягненню заборгованість, з урахуванням пропущеного банком строку позовної давності за всіма щомісячними платежами та неустойці, крім платежів за квітень, травень та червень 2011 року.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваним судовим рішенням завдано шкоди майновим інтересам банку. Виконання зобов'язань не обмежене строком закінчення дії кредитного договору.

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу, який мотивований тим, що суд апеляційної інстанції правильно перевірив дотримання банком строку позовної давності з урахуванням всіх щомісячних платежів, визначених графіком таких платежівтавідповідно до вимог закону дійшов висновку про необхідність застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення першої інстанції в незміненій при апеляційному перегляді частині та апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що за умовами кредитного договору № 543/АА-00008.08.2, укладеного 12 червня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», і ОСОБА_5, остання отримала кредит у розмірі 15 608 доларів США для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 12 червня 2011 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних. Додатковою угодою до кредитного договору від 28 серпня 2008 року процентну ставку за користування кредитними коштами збільшено до 16 % річних.

Згідно з пунктом 3.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язався: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитним договором у сумі 433,56 доларів США на рахунок, указаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення коштів готівкою чи перерахування їх зі свого поточного рахунку; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним.

Пунктом 3.1.2 договору установлено, що позичальник зобов'язаний повернути одержані кредитні кошти згідно з умовами цього договору не пізніше 12 червня 2011 року.

Разом із тим пунктом 7.6 кредитного договору передбачено строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту до 12 червня 2011 року, а також строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (п. 3.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (п. 3.3 кредитного договору).

12 червня 2008 року між тими самими сторонами укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля марки «Peugeot», модель «Bipper Fourgon 1.4Е», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, на забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором.

На підставі наданої позивачем виписки із банківського рахунку, відкритого на ім'я відповідача, останній платіж за вказаним кредитним договором здійснено позичальником у жовтні 2009 року.

У 2011 році на банківський рахунок, відкритий на ім'я відповідача, надходили грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, але в результаті примусового стягнення заборгованості у зв'язку з виконанням виконавчого напису нотаріуса від 27 листопада 2009 року, яким звернуто стягнення на автомобіль марки «Peugeot», модель «Bipper Fourgon 1.4Е», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, для задоволення вимог банку про стягнення кредитної заборгованості, яка становила на час видачі виконавчого напису 24 419,19 доларів США, що еквівалентно 194 889 грн 66 коп.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів.

Зазначені висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14.

Встановивши, що боржник не виконував належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідач заявляв в суді першої інстанції про сплив строку позовної давності, врахувавши, що сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), банк звернувся до суду з позовом 19 березня 2014 року, а строк сплати останніх щомісячних платежів визначено графіком платежів, а саме: 10 квітня 2011 року, 10 травня 2011 року, 10 червня 2011 року та 12 червня 2011 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо пропуску банком строку позовної давності, окрім періоду з квітня 2011 року до березня 2014 року.

Отже, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права є безпідставними, оскільки спростовуються зазначеними положеннями закону.

Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк