Справа № 465/1042/17 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/4770/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_6 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 12 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 09.12.2015 року о 18.15 год. у м. Львові на вул. Наукова, 31 відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Smart» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7, яка в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2141 від 18.12.2015 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Вказує, що матеріальні збитки становлять 7 334,35 грн., що підтверджується документально. Крім того, ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 5 000 грн., так як ОСОБА_7 через отриману при ДТП травму струс головного мозку пережила тривалі фізичні страждання, не відвідувала СЗШ №46 ім. В. Чорновола з 11.12.2015р. по 12.01.2016 року.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 6803 грн. 65 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 2500 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_3 оскаржила ОСОБА_6. Вважає рішення суду несправедливим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Також вважає, що суд позбавив її права на подачу необхідних доказів вини неповнолітньої ОСОБА_7. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Франківського районного суду міста Львова від 12 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 представника ОСОБА_6 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 09.12.2015 року о 18.15 год. у м. Львові на вул. Наукова, 31 відбулась ДТП (наїзд на пішохода) за участю автомобіля марки "Smart" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 та малолітнього пішохода ОСОБА_7, яка в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження.

Згідно із постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Фальшовик М.В. від 04.08.2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000614 від 09.12.2015 року закрито у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2141 від 18.12.2015 року у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Згідно із випискою з історії хвороби №16113/15 Львівської комунальної міської дитячої лікарні у ОСОБА_7 виявлено струс головного мозку, забій м'яких тканин голови. Госпіталізація - 09.12.2015 року, виписана - 11.12.2015 року.

ОСОБА_7 не відвідувала СЗШ №46 ім. В. Чорновола з 11.12.2015 року по 31.12.2015 року; з 01.01.2016 року по 12.01.2016 року, що підтверджується довідкою Комунальної 2-ї міської поліклініки від 12.01.2016 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що відшкодуванню підлягає завдана дитині позивача документально підтверджена матеріальна шкода отримана в результаті ДТП за участю відповідача та дочки позивача. Окрім цього, суд прийшов до висновку про завдання відповідачем дочці позивача моральної шкоди в розмірі 2500 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В даному випадку, доньці позивача завдано шкоду джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) під керуванням відповідачем - ОСОБА_6, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини відповідача.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення нею матеріальної шкоди в розмірі 6803,65 грн. на лікування доньки у зв"язку з ДТП, сама в такому розмірі згадана шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Щодо розміру моральної шкоди визначеного судом в сумі 2500 грн., колегія суддів вважає, що такий розмір є розумним, справедливим та таким, що відповідає тяжкості завданої відповідачем неповнолітній доньці позивача моральної шкоди, глибини, тривалості та характеру моральних та фізичних страждань, стану її здоров"я, що відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги, що стягнення завданої шкоди з позивача на користь відповідача доньки не підлягає відшкодуванню, оскільки така завдана не з її вини не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_6 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав вважати рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 12 червня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 12 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 березня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк