Справа № 307/1322/17
Провадження № 2/307/100/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТзОВ «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за спожитий газ. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що ухвалою від 09.03.2017 року, Тячівським районним судом скасовано судовий наказ, виданий за заявою ТОВ «3акарпатгаз Збут» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 за заявою боржника. Одночасно розяснено, що ТОВ "Закарпатгаз Збут" має право звернутися з цими самими вимогами до боржника в позовному провадженню.

Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов'язків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», Постановою КМУвід 22 березня 2017 р. № 187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов'язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ «ЗАКАРПАТГАЗ ЗБУТ».

Згідно з п. З Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - «Правила №2496») та п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 (далі - «Типовий договір»), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з п.2 Розділу II Правил №2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього обємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з п. 4 Розділу І Правил № 22496 та п.1.3 Типового договору № 22500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22 грудня 2015, а також розміщено на офіційній веб- сторіниі ТОВ "Закарпатгаз Збут"

Стверджує, що упродовж липня 2015 - квітня 2017 року споживачем ОСОБА_1 за адресою споживання АДРЕСА_1 здійснюється фактичне споживання природного газу, про що свідчить, зокрема, акт про порушення, відомості по обходу та фінансовий стан споживача, якими фіксовано різницю показників лічильника природного газу. Також доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку . Розрахунки за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ.

Звертає увагу суду, що відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обовязків, що з них випливають. Таким чином, розрахунок за надані послуги з газопостачання здійснюється відповідно до показників лічильника та встановлених цін на газ.

Такі дії відповідача свідчать ні про що інше, як про прийняття ним умов договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується із нормами ст.ст. 641-642 ЦК України.

У відповідності до п. 14 Розділу 3 Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим пяти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку.

ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу свої зобовязання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобовязань та не сплачував вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ.

Таким чином, заборгованість за спожитий природний газ за адресою вказаною вище по 22.05.2017 р. складає 13 107,71 грн.

Разом з цим стверджує, що у відповідності до п.4 ст.4 розділу 9 Кодексу газорозпрідільних систем відповідач зобовязаний щомісячно надавати оператору ГРМ показники лічильника газу.

22.07.2016 року у ОСОБА_1 демонтовано лічильник газу для проведення періодичної повірки( Акт №011495 від 22.07.2016 ).

Нарахування з 22.07.2016 року по 31.10.2016 року проводилося за середньодобовим (середньомісячним) обсягом споживання природного газу за аналогічний період переднього року у відповідності до п.5 гл. 8 Розділу Х Кодексу ГРМ.

Оскільки лічильник відповідача не прошов повірку, 15.08.2016 року його повідомлено про непридатність лічильника .

07.10.2016 року, у відповідності до п.3 ст. 4 Розділу 9 Кодексу ГРМ, відповідача переведено на норми споживання у разі не встановлення придатного лічильника.

Оскільки відповідач проігнорував дане повідомлення, 01.11.2016 року його переведено на норми споживання, визначені Постановою КМ У №203 від 23.03.2016 року «Про норми споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників»

Розрахунок по таким нормам проводився відповідачу до 29.12.2016, а саме до встановлення лічильника.

Разом з цим стверджує, що відповідача виявлено газове обладнання ПГ -4 ( газова плитка) яке належним чином в експлуатацію не введено.

Отже на опалюваний прилад в опалюваний період за період відсутності лічильника газу. Проводилося нарахування за горничними обємами споживання у відповідності до Кодексу газорозпрідільних систем.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.п. 4.5 та 4.6 публічного Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП N2500, розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка.

Відповідно до ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України, п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

За прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Також, позиція позивача щодо нарахування штрафних санкцій підтверджується постановою Верховного суду України від 30.10.2013 року по справі №6-59цс13. Таким чином, заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача (основний борг + 3 % річних + втрати від інфляції) становить: основна заборгованість 13 107.71 грн., інфляційні втрати 1 058,47 грн., 3% річних 6271,13 грн.

Тому просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» заборгованість, а саме: основна заборгованість - 13 107.71 грн., інфляційні втрати - 1 058,47 грн., 3% річних - 6271,13 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду письмове заперечення, де свої заперечення відносно позову обґрунтовує тим, з наданої позивачем копії історії розрахунків з абонементом, в липні-серпні місяцях 2015р. заборгованість за спожитий природний газ у відповідача - відсутня.

Відповідно, наступний платіж відповідач зобов'язаний був здійснити в жовтні 2015 р. за показниками вересня місяця.

В той же час, позивач вказує заборгованість відповідача, за вересень 2015 р., в розмірі 98,61 гр.

В жовтні 2015 р. позивачем направлено, на його адресу, квитанцію за вересень 2015 р., яка сформована ним 06.10.15 р, згідно якої, у вересні місяці, ним спожито природний газ в кількості 27 м.куб (97,2 грн.).

Фактично, за вересень 2015 р. ним оплачено 180 гр.( кв. від 22.10.15 р.).

Заборгованість за жовтень 2015 р., за даними історії, становить 278,31 гр., фактично спожито 310 м.куб., оплачені 09. 18. 22 24.11.15 р. в сумі 756,6 гр.

Заборгованість за листопад 2015 р. - 472,39 грн., фактично спожито 100 м.куб (360 грн.), оплачено 15.12.15 р.

Заборгованість за грудень 2015 р. 1004,3 грн. фактично спожито 110 м.куб. (396 гр.), оплачено 15.12.15 р.

Січень 2016р., заборгованість 2573 гр., спожито 300 м.куб (1080гр.) оплачено 06.22.26.01.16 р.

Лютий 16 р. , заборгованість 4009,94гр., спожито 200 м. куб. (720гр.), оплачено 22.02.16 р.

Березень 16 р., заборгованість 4992,9гр., спожито 200 м. куб. (720гр.), оплачено 22.03.16 р.

Квітень 16 р. заборгованість 6069,9 гр., спожито 200м.куб (720гр ), оплачено 08.04.2016 р.

Травень 2016р., заборгованість 6111,83гр., спожито 103м.куб (711 гр.), оплачено 21.05.16р.

Червень 16р. - 6182,51, спожито 67м.куб (469гр) оплачено 19.07.16р.

Липень 16р - 5739,79, спожито 100м.куб (700гр), оплачено 19.07.16р.

22.07.16р., згідно акта позивача № 011495, газовий лічильник демонтовано для проведення позачергової перевірки та 29.12.16р. встановлений новий лічильник, що стверджується актом позивача № 1534.

Вимогами п. 16.1 Правил встановлено, що у разі тимчасового вилучення лічильника, при неможливості встановити інший лічильник, оплата споживачем природного газу здійснюється залежно від середньомісячного (середньо добового) обсягу споживання природного газу попереднього (2015) року.

Таким чином стверджує, що із-за відсутності газового лічильника, за період з серпня по грудень2016р. (включно) він зобовязаний був сплачувати за спожитий газ, в обсязі споживання попереднього періоду (2015) року.

В попередньому (аналогічному) періоді спожито : вересень -- 27м.куб. (97,2гр); фактично оплачено 180гр; жовтень 310м.куб, сплачено 756,6 гр. листопад - 100м. куб., сплачено 360 гр. грудень 110 куб., сплачено 396гр.

Всього спожито 547 м.куб. х 3, бгр. = 1609,2гр. факт, оплач. - 1692.бгр.; переплата = 83,4гр.

В той же час, за період з серпня по грудень 2016р. позивачем сплачено, із роз рахунку 1 м.кв. = 6,9 гр.: серпень - 137,58гр.; жовтень 230гр.; листопад 623гр.; грудень 2100гр. + 83,4гр. (переплата) = 3173,98гр.: 547 м.куб. х 6,9гр. = 3774,3гр.; Недооплата становить 600,32гр.

Починаючи з січня 2017р (з моменту встановлення лічильника), позивачем використано та оплачено спожитий газ в такій кількості та сумі: січень 17р. - спожито 200м.куб.; оплачено 13.02.17р. 1380гр.; лютий спожито 200м.куб.: оплачено 03.03.17р. 1380гр.; березень - спожито 150 м. куб. оплачено 28.03.17р. 1035гр. квітень спожито 150м.куб.; оплачено 21.04.17р. 1035гр.

Відносно посилання позивача на відомість по обходу, яка приєднана ним до позовної заяви, то стверджує, що таку відомість не підписував, підпис, який стоїть у відомості навпроти його прізвища, навіть візуально не схожий з підписом, який він ставив на інших документах, що приєднані позивачем до матеріалів позовної заяви.

Що стосується посилання позивача на підписання ним акту про порушення АПР № 009089, в якому вказана заборгованість за спожитий газ в розмірі 5829,21 гр., доводжу до відома суду наступні аргументи :

В звязку з розбіжностями даних, вказаних позивачем в рахунку № 2110017/4 та фактичною кількістю спожитого, в квітні 2015р., природного газу, листом від 15.06.2015 р. він звернувся до позивача із заявою, в якій зазначив про наявні розбіжності та, з метою усунення цих розбіжностей, просив провести звірку взаєморозрахунків, для чого вказати час, дату, місце її проведення. Відповіді на заяву він не отримав, взаємозвірка не проведена.

В січні 2016р., виявивши чергові розбіжності між даними квитанції позивача та фактичною кількістю спожитого п/газу, 25.01.2016р. він знову звернувся до позивача із заявою, в якій вказав на виявлені розбіжності, знову просив провести взаємозвірку розрахунків, про місце, час, дату проведення повідомити його в письмовій формі або по вказаному у заяві номер телефону. Результат розгляду заяви від 25.01.16 р. аналогічний результатам розгляду заяви від 15.06.15 р.

Згідно п. 34 договору № 2110017 від 21.06.14р, укладеному між сторонами і який діяв до 22.12.2015р. (до публікації умов нового договору), у разі порушення виконавцем (позивачем) умов договору, споживач (відповідач) може подати претензію, складену в довільній формі. Представники виконавця повинні заявитися за місцем виклику для складання відповідного акту та протягом 5 днів вирішити питання про усунення порушень або надати споживачу обґрунтовану відмову.

Вимогами п. 35 цього ж договору передбачено, що в разі неприбуття представників виконавця (позивача) протягом 2-х робочих днів у містах, або в разі відмови від складення відповідного акту, претензія вважається обґрунтованою.

Таким чином стверджує, що не давши відповіді на листи від 15.06.15р. та 25.01.16р., відмовившись від складання акту взаємозвірки, слід вважати, що заборгованість, зазначена в рахунках позивача № 2110017/4 за квітень 2015 р. та в рахунку, сформованому за грудень 2015р., у відповідача відсутня.

В акті про порушення АПР № 009089 зазначено, що заборгованість за спожитий п/газ, станом на 22.07.2016р., становить 5829,21 гр. З наданими ним, для ознайомлення, вищезазначені листи представники позивача відмовились взяти їх до уваги, посилаючись на відсутність в них відповідних повноважень та пояснили, що даний акт буде розглядатись комісією ПАТ «Закарпатгаз» в м. Ужгороді, вул. Погорєлова,2, про дату засідання він буде повідомлений додатково, вказані документи він надасть комісії і, по висновках комісії, буде прийнято остаточне рішення щодо наявності/відсутності заборгованості. За таких умов, ним, попередньо, до розгляду позивачем (комісії) його заяв, підписано акт АПР №009089.

В звязку з відсутністю будь-яких повідомлень щодо дати засідання комісії, про що зазначено в п. 8 Акту, 24.09.16 р. він звернувся до позивача із заявою, в якій, крім інших питань, просив, у випадку розгляду акту без його участі, направити в його адрес прийняте комісією рішення та, в черговий раз, просив провести взаємозвірку розрахунків.

Відповіді на заяву він не отримав, повідомлень про дату час, місце засідання комісії, як і рішення комісії, також не отримав.

Листом позивача від 03.08.16р. за №1534 його повідомлено про непридатність взятого для проведення повірки лічильника газу та вказано, що йому необхідно, до 03.10.16р. привести систему газопостачання у відповідність до ПТД та встановити лічильник належної якості.

Листом від 22.08.16р. він повідомив позивача ,що він не являється спеціалістом по приведенню системи газопостачання у відповідності до проектної документації та просив направити на його адресу рахунок для оплати послуг, в якому вказати вартість лічильника, вартість робіт по його установці, інші витрати, повязані з його установкою, банківські реквізити для перерахування коштів та повідомити про орієнтовну дату направлення спеціалістів.Відповідь на даний лист - відсутня.

В звязку з відсутністю будь якої реакції позивача на його лист від 22.08.16р та не приведенням позивачем системи газопостачання у відповідність до норм ПТД у вказані строки, 24.09.16р. він звернувся до позивача із заявою, в якій, повторно, виклав свою позицію щодо встановлення газового лічильника та попередив, що у випадку невиконання ним, своїх обовязків, з 33.10.16р. він буде оплачувати спожитий п/газ за показниками минулого року. Відповіді на свою заяву він не отримав і, лише 29.12.16р. позивач встановив лічильник.

Щодо обовязку щомісячно надавати оператору ГРМ показники лічильника газу стверджує, що такі зафіксовані у відривному талоні ( квитанції), яка прикладається до банківської квитанції про сплату спожитого газу і направляється позивачу.

Також відносно реєстрації газових приладів стверджує, що будь-яка ВПГ в нього відсутня, а з акта перевірки від 29.06.2015 року та з акта про демонтаж лічильника від 22.07.2016 року вбачається наявність двох газових приладів: ПГ та котел « Арістон». Плиту газову запроектовано та введено в експлуатацію прощо не заперечив позивач у своєму візові на заперечення. Стверджує, що не зареєстрований котел «Арістон» із вини позивача, оскільки документи на реєстрацію йому направлені 25.01.2016 року, що стверджується заявою з поштовою відміткою про її відправлення.

Таким чином стверджує, що заборгованість, вказана позивачем в рахунках № 2110017 за квітень 2015р та за грудень 2015р. у нього відсутня, відомість по обходу від 14.03.15р він не підписував, акт про порушення АПР № 009089 підписаний ним попередньо, до його розгляду комісією ПАТ «Закарпатгаз», рішення якої по даному питанню відсутнє, надані ним квитанції стверджують систематичність та повноту оплати спожитого ним газу, а тому, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У звязку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що з 1998 року позивач постачає відповідачу ОСОБА_1 природний газ за адресою споживання : М.Тячів. вул.. Незалежності ( колишня Леніна), 12 кв.9., що підтверджується договорами від 17.08.1998 р. ( а.с. 16) та від 21.06.2014 року ( а.с. 58-60).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до пункту першого ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно пункту 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що споживач, який отримує послугу з газопостачання, зобов'язаний оплачувати цю послугу.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правового договору є грошовим зобов'язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якій кореспондує право вимоги кредитора про оплату наданих послуг.

Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Правовими наслідками прострочення споживачем комунальних послуг виконання грошового зобов'язання можуть бути і сплата пені, і - на вимогу виконавця - сплата суми втрат від інфляції, і 3% річних. Так, норма статті 20 Законі «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених статтею 625 ЦК.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження позивача проте, що відповідачем зобов'язання щодо своєчасної сплати за надані послуги газопостачання належним чином не виконуються і має заборгованість з 01.09.2015 року по 22.05.2017 року в розмірі 13 107,71 грн в судовому засіданні належними доказами не підтверджено.

Так з наданих суду відповідачем квитанцій за жовтень 2015 року (а.с.39-41), листопад 2015 року ( а.с. 42-43), грудень 2015 року (а.с.44), січень 2016 року (а.с.45-47), лютий 2016 року (а.с. 48), березень 2016 року ( а.с.49), квітень 2016 року (а.с. 50), травень 2016 року( а.с 51), липень 2016 року ( а.с 52-53), вересень 2016 року(а.с. 54), листопад 2016 року ( а.с.55-57), судом встановлено, що заборгованість за спожитий природний газ у відповідача відсутня.

В жовтні 2015 р. позивачем направлено відповідачу квитанцію за вересень 2015 р., яка сформована 06.10.15 р, згідно якої, у вересні місяці, ним спожито природний газ в кількості 27 м.куб (97,2 грн.). За вересень 2015 р. відповідачем оплачено 180 гр.( кв. від 22.10.15 р.).

Заборгованість за жовтень 2015 р., за даними історії, становить 278,31 гр., фактично спожито 310 м.куб., оплачені 09. 18. 22 24.11.15 р. в сумі 756,6 гр.

Заборгованість за листопад 2015 р. - 472,39 грн., фактично спожито 100 м.куб (360 грн.), оплачено 15.12.15 р.

Заборгованість за грудень 2015 р. 1004,3 грн. фактично спожито 110 м.куб. (396 гр.), оплачено 15.12.15 р.

Січень 2016р., заборгованість 2573 гр., спожито 300 м.куб (1080гр.) оплачено 06.22.26.01.16 р.

Лютий 16 р. , заборгованість 4009,94гр., спожито 200 м. куб. (720гр.), оплачено 22.02.16 р.

Березень 16 р., заборгованість 4992,9гр., спожито 200 м. куб. (720гр.), оплачено 22.03.16 р.

Квітень 16 р. заборгованість 6069,9 гр., спожито 200м.куб (720гр ), оплачено 08.04.2016 р.

Травень 2016р., заборгованість 6111,83гр., спожито 103м.куб (711 гр.), оплачено 21.05.16р.

Червень 16р. - 6182,51, спожито 67м.куб (469гр) оплачено 19.07.16р.

Липень 16р - 5739,79, спожито 100м.куб (700гр), оплачено 19.07.16р.

22.07.16р., згідно акта позивача № 011495, газовий лічильник демонтовано для проведення позачергової перевірки та 29.12.16р. встановлений новий лічильник, що стверджується актом позивача № 1534. ( а.с13)

Вимогами п. 16.1 Правил встановлено, що у разі тимчасового вилучення лічильника, при неможливості встановити інший лічильник, оплата споживачем природного газу здійснюється залежно від середньомісячного (середньо добового) обсягу споживання природного газу попереднього (2015) року.

Із-за відсутності газового лічильника, за період з серпня по грудень2016р. (включно) відповідач зобовязаний був сплачувати за спожитий газ, в обсязі споживання попереднього періоду (2015) року.

Як встановлено судом в попередньому (аналогічному) періоді відповідачом спожито: вересень -- 27м.куб. (97,2гр) - плачено 180гр; жовтень 310м.куб, сплачено 756,6 гр. листопад - 100м. куб., сплачено 360 гр. грудень 110 куб., сплачено 396гр.

Всього спожито 547 м.куб. х 3, бгр. = 1609,2гр. факт, оплач. - 1692.бгр.; переплата = 83,4гр.

В той же час, за період з серпня по грудень 2016р. позивачем сплачено, із роз рахунку 1 м.кв. = 6,9 гр.: серпень - 137,58гр.; жовтень 230гр.; листопад 623гр.; грудень 2100гр. + 83,4гр. (переплата) = 3173,98гр.: 547 м.куб. х 6,9гр. = 3774,3гр.; Недооплата становить 600,32гр.

Відповідно до акту №1534 на встановлення лічильника газу після повірки, такий встановлено відповідачу 29.12.2016 року. ( а.с14)

Починаючи з січня 2017р (з моменту встановлення лічильника), позивачем використано та оплачено спожитий газ в такій кількості та сумі: січень 17р. - спожито 200м.куб.; оплачено 13.02.17р. 1380гр.; лютий спожито 200м.куб.: оплачено 03.03.17р. 1380гр.; березень - спожито 150 м. куб. оплачено 28.03.17р. 1035гр. квітень спожито 150м.куб.; оплачено 21.04.17р. 1035гр.

Оплату за спожитий газ за період грудня 2016 року березень 2017 року стверджено квитанціями (а.с.80-89).

Що до акту про порушення АПР № 009089, в якому вказана заборгованість за спожитий газ в розмірі 5829,21 гр., судом встановлено, що в звязку з розбіжностями даних, вказаних позивачем в рахунку № 2110017/4 та фактичною кількістю спожитого, в квітні 2015р., природного газу, листом від 15.06.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою, в якій зазначив про наявні розбіжності та, з метою усунення цих розбіжностей, просив провести звірку взаєморозрахунків, для чого вказати час, дату, місце її проведення. (а.с. 61)

В січні 2016р., виявивши чергові розбіжності між даними квитанції позивача та фактичною кількістю спожитого п/газу, 25.01.2016р. він знову звернувся до позивача із заявою, в якій вказав на виявлені розбіжності, знову просив провести взаємозвірку розрахунків, про місце, час, дату проведення повідомити його в письмовій формі або по вказаному у заяві номер телефону. ( а.с. 62)

В звязку з відсутністю будь-яких повідомлень щодо дати засідання комісії, про що зазначено в п. 8 Акту, 24.09.16 р. ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою, в якій, крім інших питань, просив, у випадку розгляду акту без його участі, направити в його адрес прийняте комісією рішення та, в черговий раз, просив провести взаємозвірку розрахунків. ( а.с.66-67)

Суду не надано доказів, що на вказані заяви позивач дав відповідь та провів взаємозвірку.

Згідно п. 34 договору № 2110017 від 21.06.14р, укладеному між сторонами і який діяв до 22.12.2015р. (до публікації умов нового договору), у разі порушення виконавцем (позивачем) умов договору, споживач (відповідач) може подати претензію, складену в довільній формі. Представники виконавця повинні заявитися за місцем виклику для складання відповідного акту та протягом 5 днів вирішити питання про усунення порушень або надати споживачу обґрунтовану відмову.

Вимогами п. 35 цього ж договору передбачено, що в разі неприбуття представників виконавця (позивача) протягом 2-х робочих днів у містах, або в разі відмови від складення відповідного акту, претензія вважається обґрунтованою.

Таким чином, суд вважає, що позивач не давши відповіді на заяви від 15.06.15р.. 25.01.16р. та 19.09.2016 року, відмовившись від складання акту взаємозвірки, визнав відсутність заборгованості у відповідача.

Разом з цим судом встановлено, що листом позивача від 03.08.16р. за №1534 відповідача повідомлено про непридатність взятого для проведення повірки лічильника газу та вказано, що йому необхідно, до 03.10.16р. привести систему газопостачання у відповідність до ПТД та встановити лічильник належної якості.

Листом від 22.08.16р. відповідач повідомив позивача, що він не являється спеціалістом по приведенню системи газопостачання у відповідності до проектної документації та просив направити на його адресу рахунок для оплати послуг, в якому вказати вартість лічильника, вартість робіт по його установці, інші витрати, повязані з його установкою, банківські реквізити для перерахування коштів та повідомити про орієнтовну дату направлення спеціалістів. ( а.с. 64)

Суду, також, не надано доказів проте, що позивач на вказаний лист відреагував..

Щодо обовязку щомісячно надавати оператору ГРМ показники лічильника газу, судом встановлено, що такі фіксувались у відривному талоні ( квитанції), яка прикладається до банківської квитанції про сплату спожитого газу і направлялися позивачу.

Також відносно реєстрації газових приладів судом встановлено, що не зареєстрований котел «Арістон» із вини позивача, оскільки документи на реєстрацію йому направлені 25.01.2016 року, що стверджується заявою з поштовою відміткою про її відправлення. ( а.с. 120)

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що твердження позивача щодо невиконання відповідачем зобовязань за надані послуги газопостачання є безпідставні, а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ч. 2 ст. 247 ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 510, 526, 625, 714 ЦК України, ст.ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ТзОВ «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13107.71 грн., інфляційних витрат в розмірі 1058,47 грн. та 3 % річних в розмірі 271,13 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2018 р.

Позивач: ТзОВ «ЗакарпатгазЗбут», місцезнаходження: м. Ужгород, вул.. Погорєлова, 2, Закарпатської області.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя: В.В. Чопик