Дата документу 21.03.2018
Справа № 320/8259/17
Провадження № 2/320/836/18
21 березня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
при секретарі: Цеомашко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності.
В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 2/3 частки квартири № 92 в б. 28 по вул. Садовій в м. Мелітополі. Інша 1/3 частка квартири належить громадянину ОСОБА_2 Більше 10 років назад громадянин ОСОБА_2 залишив своє місце мешкання та поїхав в невідомому напрямку і на теперішній час зв'язок з ним відсутній. Весь час вона фактично слідкувала за квартирою, сплачувала відповідні комунальні платежі, підтримувала її в задовільному технічному стані та користувалась нею. Оскільки вона вже більше десяти років вільно володіє зазначеною квартирою, то вважає що має право на отримання даної квартири у власність. На підставі викладеного, вона просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири № 92 в б. 28 по вул. Садовій в м. Мелітополі за набувальною давністю.
В судове засідання позивач не зявилася, але від її представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову не надано. До Мелітопольського міськрайонного суду повернувся конверт з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1, 2 ст.319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.1 ст.321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.328 ЦПК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 2/3 частки квартири № 92 в б. 28 по вул. Садовій в м. Мелітополі та 1/3 частка квартири належить громадянину ОСОБА_2, згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.08.1998р. за №683-Р та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2016р. (а.с.2-4).
Згідно довідки директора КП «Житломасив» від 19.07.2017 року, ОСОБА_1 вже більше десяти років вільно володіє квартирою № 92 в б. 28 по вул. Садовій в м. Мелітополі та фактично слідкує за квартирою, сплачує відповідні комунальні платежі, підтримує її в задовільному технічному стані, що також підтверджується комунальними платежами за квартиру, доданими до матеріалів справи (а.с.5).
Згідно ч.1,4 ст.344 ЦПК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно п.9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Згідно п.13 зазначеної постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Згідно п.14 зазначеної постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою № 92 в б. 28 по вул. Садовій в м. Мелітополі, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 25, 316, 344, 392 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду ОСОБА_4