АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/268/18 Справа № 187/294/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Соловйов І. М. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Садівниче товариство «Березка», ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будівельні матеріали, з яких збудований садовий будинок, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Садівниче товариство «Березка», ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будівельні матеріали, з яких збудований садовий будинок.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5 у 1987 році вони отримали в користування в садовому товаристві «Березка» земельну ділянку площею 495 кв.м. під НОМЕР_1, на якій збудували садовий будинок. Будинок почали самостійно будувати в 1988 році і закінчили його зведення в 1991 році. У 2005 році шлюб було розірвано. Питання стосовно розподілу не піднімалося, так як визначилися, що садовий будинок залишиться їхньому синові ОСОБА_3 Садовим будинком після розлучення у 2005 році користувався ОСОБА_5 та його співмешканка ОСОБА_6 За своє життя ні вона, ні її колишній чоловік питанням реєстрації чи введення садового будинку в експлуатацію не займалися. Зазначила, що садовий будинок має такий же не змінений вигляд та розміри як і в 1991 році так і на теперішній час. Тому, коли відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_5, її син ОСОБА_3, як спадкоємець, не зміг отримати в спадщину садовий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на садовий будинок. У зв'язку з цим, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, з яких побудований садовий будинок, який розташований в садовому товаристві АДРЕСА_1 з подальшою реєстрацією права власності на об'єкт.

У травні 2016 року ОСОБА_3 був залучений до участі у справі як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору (т.1, а.с.95).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 - третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, посилався на те, що спірний будинок, який розташований в садовому товаристві АДРЕСА_2 Дніпропетровської області, власноручно ще в 1991 році збудували його батьки - ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які на той час перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу між батьками, питання стосовно розподілу майна не піднімалося, так як визначилися, що садовий будинок залишиться йому. Після смерті батька відкрилася спадщина, зокрема на вказаний будинок. Оскільки він є єдиним спадкоємцем першої черги, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок йому було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину. Оскільки будинок будувався його батьками, тому будівельні матеріали є спільною сумісною власністю. Отже, вважає, що йому як спадкоємцю першої черги належить право власності в порядку спадкування на будівельні матеріали, з яких побудований будинок. На підставі викладеного просив визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів в порядку спадкування після смерті батька, з яких був спадкодавцем побудований садовий будинок, розташований в садовому товаристві АДРЕСА_1

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Садівниче товариство «Березка», ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будівельні матеріали, з яких збудований садовий будинок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 25 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 25 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 24, ст. 25, ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічно ці правовідносини врегульовані Сімейним кодексом України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України.

Майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі цього будівництва (створення майна).

При цьому визнаючи право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (поіменувати) ці матеріали чи обладнання, тобто конкретизувати їх.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до положень статей, ст.ст. 1261, 1233, 1268, ч.2 та 5 ст. 328 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається з 04 вересня 1971 року до 21 листопада 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.6, 8, 9).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 - третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору (т.1 а.с.10).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (т.1 а.с.7).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5 за життя, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2, вступив у садове товариство «Березка», що зареєстроване 12 червня 1987 року, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 495 м.кв., на якій було розпочато будівництво будинку.

Згідно державного акту на право колективної власності на землю від 29 травня 1998 року КСТ «Берізка» на праві колективної власності належить земельна ділянка площею 6,7252 га, для ведення колективного садівництва, що розташована в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.220).

Після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 ОСОБА_5 спільно проживав із ОСОБА_4

У виписці з протоколу №133 засідання правління КСТ «Березка» від 10 листопада 2012 року зазначено, що правління розглянуло заяву ОСОБА_5 та постановило переоформити ділянку АДРЕСА_1» з ОСОБА_5 на ОСОБА_4 (т.1 а.с.125).

З матеріалів справи вбачається рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ГО Садівниче товариство «Березка», ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, Реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання права власності було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ГО Садівниче товариство «Березка», ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, Реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання права власності на садовий будинок розташований на ділянці АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом (т.1 а.с.116, 117).

Вказаним рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року встановлено, протягом шести місяців після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 28 квітня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5, з підстав відсутні правовстановлюючих документи на спадкове майно (т.1 а.с.9).

Згідно технічного паспорту, виготовленого 22 травня 2015 року, на садовий (дачний) будинок, що знаходиться на ділянці АДРЕСА_1 згідно з яким на вказаній земельній ділянці площею 495 м.кв. розташовані: садовий будинок А-1, мансарда м/с (1 кухня, 2 літня кімната, 3 літня кімната у мансарді), ганок, госпблок Б-1, свердловина №1, ворота №2, огорожа №3, тротуари І, ІІ. (т.1 а.с.15-17).

З висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що період будівництва садового будинку, господарського блоку та споруд №2, 3 складає понад 20 років з часу дослідження судового експерта. Експерт припускає, що при інженерних методах визначення технічного стану будівельних конструкцій будівель та споруд можуть бути виявлені такі їх дефекти, які будуть свідчити про більші (або менші) значення фізичного зносу. Але таке обстеження можуть проводить тільки спеціалізовані організації, які мають відповідні прибори і які отримали ліцензію на право проведення таких робіт. Визначити роки будівництва об'єктів дослідження та кількість будівельних матеріалів неможливо у зв'язку з відсутністю технічної документації на ці об'єкти (довідок БТІ, проектно-кошторисної документації на будівництво садового будинку, договорів на виконання будівельних робіт, актів здачі-приймання виконаних будівельних робіт, документів, які підтверджують закупівлю будівельних матеріалів для будівництва та інше) (т.1 а.с.240-247, т.2 а.с.1-11).

Також судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за 20 років спільного проживання з ОСОБА_5 проводилися роботи з будівництва в будинку, який розташований в СТ «Берізка».

З договору про надання послуг вбачається. що станом на 14 травня 2009 рік між замовником (ОСОБА_6) та виконавцем (ПП ОСОБА_8.), останній надає замовнику такі послуги: заміна електропроводки на дачі в АДРЕСА_1 установка електророзеток, вимикачів і приладів електроосвітлення; установка електрощита і підключення електрощитового устаткування; прокладка електрокабеля до госпблоку в траншеї; підведення води в будинок; прокладка каналізації; установка сантехнічного устаткування. (т.1 а.с.118-119).

Відповідно до Актів виконаних робіт від 08 липня 2009 року, 17 червня 2009 року та 06 серпня 2009 року вищевказані роботи виконані в повному обсязі та сплачені в 2009 році (т.1 а.с. 118-119)

Наведений перелік виконаних робіт ОСОБА_6 починається з 2009 року, та слід зазначити, виконання таких робіт можливо при умові наявності основних будівельних конструкцій будівель та споруд.

З технічної документації на вищевказаний садовий будинок (довідок БТІ, проектно-кошторисної документації на будівництво садового будинку, договорів на виконання будівельних робіт, актів здачі-приймання виконаних будівельних робіт, документів), які б підтверджували закупівлю будівельних матеріалів для будівництва з посиланням на певні будівельні матеріали ні позивачем ОСОБА_2, ні третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 суду не надано.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кожен окремо, просили визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів за кожним, з яких був побудований садовий будинок, який розташований в садовому товаристві АДРЕСА_1 однак в своїх позовних заявах ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 взагалі не зазначали кількість, найменування таких будівельних матеріалів, дати їх придбання.

Тобто, в своїх позовних заявах ОСОБА_2, ОСОБА_3 взагалі на визначили на які саме будівельні матеріали вони просили визнати за кожним із них право власності по 1/2 частині.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за недоведеністю, посилаючись на те, що не було визначено позивачами найменування будівельних матеріалів, на які просили визнати право власності, не надано доказів, придбання визначених будівельних матеріалів подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_5, чи окремо померлим ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що судом не було досліджено доказів, не вірно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального права є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо не правильного застосування судом норм матеріального права також є безпідставними.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права та не спростовують правильність рішення суду.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді