Справа № 2-н-1362/10
Номер провадження 4-с/404/28/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому скаргу

ОСОБА_1 на бездіяльність Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, стягувач: ДП Кровоградтепло,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, після уточнення вимог якої просить визнати неправомірними дії Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо не зняття арешту з квартири№ 86, належної йому на праві власності, розташованої за адресою: м. Кропивницький, пр. Університетському, 33 , накладеного постановою Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 23.06.2012 року, б/н; -зобовязати Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області скасувати арешт нерухомого майна, належної йому на праві власності квартири №86, розташованої за адресою: м. Кропивницький, пр. Університетський, 33 , накладеного постановою Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 23.06.2012 року, б/н. ( а.с. 30-31).

Скаргу мотивує тим, що є власником 1/2 частки квартири №86, яка знаходиться за адресою: пр. Університетський, 33. 20 квітня 2017 року помер його син ОСОБА_2, який мав право власності також на 1/2 зазначеної квартири. Під час оформлення права на спадщину йому стало відомо, що на всю квартиру накладено арешт на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження б/н, 23.06.2012, постановленої Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ (старший держ. виконавець ОСОБА_3С.). З відповіді начальника відділу ОСОБА_4 від 09.01.2018 року №218/13.23.33, з»ясовано, що на виконанні у відділі перебував судовий наказ №2-н-1362 від 22.12.2010 року, виданий Кіровським районним судом про стягнення із нього на користь ДП Кіровоградтепло боргу в сумі 4 103,31 грн., який було повернуто стягувачу на підставі ч. 1 п. 2 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (у попередній редакції). Оскільки , у відділі станом на 09.01.2018 року відсутні відкриті виконавчі провадження керуючись ст. 59 Закону України Про виконавче провадження йому запропоновано звернутися до суду про зняття арешту з майна, що належить йому на праві власності.

В судове засідання представник боржника надав заяву про підтримання скарги , просив її задовольнити та провести її розгляд у його відсутності.

Представник Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з»явився, повідомлявся належно, згідно поданої заяви справу просив слухати у відсутності представника, та не заперечував проти вимог скарги.

В судове засідання представник стягувача ДП Кровоградтепло, через канцелярію суду, також подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Питання щодо задоволення скарги залишив на розгляд суду. Разом з тим, вказав, що на виконання судового наказу №2-н-1362, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда від 22.12.2010 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ДП Кіровоградтепло ТОВ ЦНТІ УНГА боргу за послуги теплопостачання, боржником сплачено всю заборгованість у 2012 році (а.с.35).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог скарги , з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому , суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Судом встановлено, що судовим наказом, виданим Кіровським районним судом м. Кіровограда 22 грудня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ДП Кіровоградтепло ТОВ ЦНТІ УНГА борг за послуги теплопостачання в розмірі

4 103,31 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №108473777 від 21.12.2017 року, власниками квартири 86 по проспекту Університетському в м. Кропивницькому: 1/2 частки на підставі свідоцтва про право власності, 40493, 21.12.2005, Кіровоградська міська рада є ОСОБА_2 та 1/2 частки на підставі свідоцтва про право власності, 40493, 21.12.2005, Кіровоградська міська рада є ОСОБА_1. Щодо вказаного об'єкту нерухомості існує обтяження, а саме арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 23.06.2012, Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ (старший держ. виконавець ОСОБА_3С.) (а.с. 9).

ОСОБА_2 20 квітня 2017 року помер (а.с. 6).

На час розгляду скарги державний виконавець Бендик Є.С. у Фортечному відділі державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області не працює.

Згідно відповіді за № 218/13.23-33 від 09.01.2018 року начальника Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький на заяву ОСОБА_1 повідомлено, що на виконанні у відділі перебував судовий наказ №2н-1362 від 22.12.2010 року, виданий Кіровським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ДП Кіровоградтепло боргу в сумі 4103,31 грн., який було повернуто стягувачу на підставі ч.1 п. 2 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (у попередній редакції). Для зняття арешту необхідно звернутися до суду, оскільки на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження, немає можливості звільнити майно з-під арешту (а.с. 7).

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону.

Згідно із ст. 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частини четверта ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб'єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов'язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 59 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку, розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Оскільки, за змістом поданої заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право заявника ніким не оспорюється, то заява боржника про скасування арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 1, 3 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів зазначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ст. 4 цього ж Закону державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із матеріалів справи вбачається, що боржник звертався із заявою до Відділу державної виконавчої служби, проте із відповіді вбачається, що на виконанні у відділі перебував судовий наказ №2н-1362 від 22.12.2010 року, виданий Кіровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП Кіровоградтепло боргу в сумі 4103.31 грн., який було повернуто стягувачу на підставі ч.1 п. 2 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (у попередній редакції). Оскільки , на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження, немає можливості звільнити майно з-під арешту.

Суд вважає, що дані обставини призвели до порушення прав та законних інтересів боржника. При цьому, стягувач спростував той факт, що по вказаному вище виконавчому провадженню існує у боржника заборгованість перед ДП Кіровоградтепло ТОВ ЦНТІ УНГА, оскільки ним сплачено всю заборгованість у 2012 році.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання неправомірними дій Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області та скасування арешту нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1, зокрема, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, накладеного постановою Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 23.06.2012 року, б/н.

Тому, керуючись ст. ст. 12, 13, 447-452 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, стягувач: ДП Кровоградтепло - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо не зняття арешту квартири №86, належної на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер-, розташованої за адресою: м. Кропивницький, пр. Університетському, 33, накладеного постановою Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 23.06.2012 року, б/н.

Зобовязати Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області скасувати арешт нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер-, квартири №86, розташованої за адресою: м. Кропивницький, пр. Університетському, 33 , накладеного постановою Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 23.06.2012 року, б/н.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повне судове рішення складено 24.03.2018 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська