Справа № 694/136/18
провадження 2/694/148/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21.03.2018 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого: судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судового засідання - Матвієнко А.А.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.11.2006 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_2, який був розірваний рішенням Звенигородського районного суду від 20.08.2013 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі виконавчого листа № 694/1145/13-ц, виданого Звенигородським районним судом 07 серпня 2013 року, відділом ДВС Звенигородського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 26.07.2013 року. На той час позивач працював і з його зарплати щомісячно йшли відрахування до травня 2016 року. Після травня 2016 року позивач не має постійного місця роботи, періодично працює неофіційно та має нестабільний заробіток, внаслідок чого не має можливості сплачувати аліменти в тих розмірах, які йому нараховує державний виконавець. Окрім цього, в даний час позивач має іншу жінку, з якою спочатку проживав без реєстрації шлюбу, а 13 липня 2017 року зареєстрував з нею шлюб. Від цього шлюбу народилася дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В даний час на його утриманні знаходиться малолітня дочка та дружина, мати дитини, яка її доглядає, тому позивач вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів. З урахуванням змінених позовних вимог позивач просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Звенигородського районного суду по справі № 694/1145/13-ц від 07.08.2013 року та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину віком з 6 до 18 років на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Вказав, що на час винесення рішення Звенигородського районного суду по справі № 694/1145/13-ц від 07.08.2013 року він отримував дохід у вигляді мінімальної заробітної плати і на даний час його матеріальний стан поліпшився. Стан здоров'я позивача не погіршився, тяжких захворювань чи інвалідності він не має. Доказів перебування дитини від іншого шлюбу та нової дружини на його утриманні він надати не може.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивач має значну заборгованість зі сплати аліментів, правових підстав для їх зменшення немає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.11.2006 року сторони зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьками якого записані: батько - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_2, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.08.2013р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у виді 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них , хто проживає окремо від дитини , може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або ) натуральній формі . За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і ( або ) у твердій грошовій сумі .

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом .

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Доводи позивача про зміну (погіршення) матеріального становища позивача не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Більш того спростовані самим позивачем у судовому засіданні, оскільки останній вказав, що на даний час його дохід є більшим аніж на час ухвалення рішення Звенигородського районного суду по справі № 694/1145/13-ц від 07.08.2013 року.

Доказів погіршення здоров'я позивачем не надано, навпаки зазначено в судовому засіданні що його стан здоров'я не змінився. Надані позивачем копії договорів про надання послуг від 04.01.2018р. та від 01.02.2018р., акти виконаних робіт до них та розрахункові листи вказують лише на доходи позивача у 2018 році.

Стосовно зміни сімейного стану суд виходить з наступного. Дійсно у позивача ОСОБА_1 змінився сімейний стан: 13 липня 2017 року він уклав шлюб ( а.с. 6 ). Також позивач є батьком малолітньої дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 7 ), що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що дружина та інша дитина ОСОБА_5 перебувають на його утриманні. У судовому засіданні позивач зазначив, що таких доказів він надати не може.

Відтак позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан, змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на користь відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

Також суд зазначає на наявну у позивача заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 03.01.2018р. складає 18892грн.

Крім того суд вказує що розмір аліментів, які стягуються з позивача згідно рішення Звенигородського районного суду по справі № 694/1145/13-ц від 07.08.2013 року не є завищеним та не суперечить вимогам законодавства.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача понесені ним судові витрати по справі.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 180 , 181 , 182 , 192 СК України , ст. 10 , 19 , 81, .258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.І. Сакун