Справа № 500/7204/17
Провадження № 2/500/276/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме станом на 10 січня 2009 року за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, б. 98. А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 10.01.2009 року право власності на земельну ділянку площею 4,12 га, розташовану на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913025, виданого 27.09.2006 року ОСОБА_2 райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00015, кадастровий номер :01:002:0519, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом ОСОБА_2 районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що відсутні докази постійного проживання позивача ОСОБА_1 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона є родичкою позивача. Десять років тому назад, ОСОБА_1 забрала своїх батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до свого будинку за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, б. 98, оскільки останні потребували стороннього догляду. Підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме станом на 10 січня 2009 року за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, б. 98.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає добре, вони є сусідами. Батьки ОСОБА_1 близько десяти років проживали разом із нею та позивач за ними доглядала. Підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме станом на 10 січня 2009 року за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, б. 98.

Вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913025 від 27.09.2006 року, виданого на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 22 грудня 2005 року за № 988/А-2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00015.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 174415 від 13.01.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 помер 10 січня 2009 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913025 від 27.09.2006 року, виданого на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 22 грудня 2005 року за № 988/А-2005, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00015.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту від 10.03.2000 року, посвідченого секретарем Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 30, ОСОБА_4 сертифікат на право на земельний пай ОД № 0233925 і майновий пай, які знаходяться в сільськогосподарському кооперативі «Маяк», заповів ОСОБА_1.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

До осіб які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 відноситься його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу.

До неохопленої заповітом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 відноситься земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913025 від 27.09.2006 року.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1261 ЦК України є:

- дружина ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії ЯУ № 604619 від 14.10.1953 року, виданого Суворовським районним бюро РАЦСу;

- донька ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії VІІ УР № 0951220 від 22.101.1965 року, виданого Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖД № 317636 від 29.01.1983 року, виданого ОСОБА_2 міським відділом РАЦСу згідно якого ОСОБА_8 змінила прізвище на «Арнаутову».

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_1 в м. Ізмаїлі, що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 15.12.2017 року за № 942, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Також, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на час відкриття спадщини була прописана за адресою місця проживання спадкодавця ОСОБА_4, проте від прийняття спадщини відмовилась на користь доньки спадкодавця ОСОБА_1.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії КК № 639139, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 10.05.2001 року, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 98, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (паспорт серії КЕ № 886304, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 30.12.1997 року, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 70, РНОКПП НОМЕР_2) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме 10 січня 2009 року за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, б. 98.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 10.01.2009 року право власності на земельну ділянку площею 4,12 га, розташовану на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913025, виданого 27.09.2006 року ОСОБА_2 райдержадміністрацією зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.521.00015, кадастровий номер :01:002:0519.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2018 року.

Суддя: ОСОБА_9