РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2018 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

при секретарі: Корнієнко М. Е.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, ОСОБА_3, треті особи Бердянська державна нотаріальна контора, виконавчий комітет Бердянської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсною реєстрації права власності, визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив і вказав, що 09. 11. 1995 року помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 1/4 частини житлового будинку № 4 по вул. Піонерській в м. Бердянську Запорізької області.

На вказане спадкове майно спадкодавцем було залишено заповіт на ім.»я ОСОБА_3, тому він, як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса у шестимісячний термін після смерті батька не звернувся, вважаючи, що брат оформив спадщину на себе.

В подальшому він дізнався про те, що ОСОБА_3 намагався прийняти спадщину за рішенням суду, але воно було скасовано, і таким чином спадкове майно залишилось не успадкованим.

Враховуючи той факт, що він після смерті батька фактично прийняв спадщину, оскільки залишився проживати в частині будинку, що належить померлому, робив ремонти, сплачував за комунальні послуги, обробляв город, виконував усі дії по догляду за будинком, продовжує в ньому мешкати до теперішнього часу, просить встановити факт прийняття ним спадщини, і визнати за ним, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на 1/4 частку цього будинку.

У звязку з тим, що рішення Бердянського міськрайонного суду від 23. 10. 2014 року, на підставі якого за відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано право власності, скасовано апеляційним судом Запорізької області, просить зобов»язати Реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області скасувати реєстрацію права власності на 1/4 частину житлового будинку № 4 по вул. Піонерській в м. Бердянську Запорізької області за ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач з представником за ордером адвокатом ОСОБА_1 підтримав позовну заяву і пояснив, що він проживав разом з батьком по вул. Піонерська, 4 в м. Бердянську ще за життя останнього, доглядав за ним, здійснив його поховання і залишився мешкати в будинку. Він знав, що батько залишив заповіт на його брата ОСОБА_3, тому до нотаріуса не звертався, і ніхто із спадкоємців ОСОБА_4 до нотаріуса не зверталися.

Його рідний брат ОСОБА_3 на протязі тривалого часу був відсутній за місцем своєї реєстрації по вул. Піонерській, на похорон батька не приїхав, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звернувся, фактично спадщину прийняв один він із спадкоємців першої черги за законом, тому просить визнати за ним право власності на частину будинку, що належала його батькові на праві власності.

Відповідачі територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради та ОСОБА_3 до суду не явилися, про дату слухання справи повідомлені, представник Бердянської міської ради за довіреністю ОСОБА_5 у заяві просить розглядати справу за її відсутності, ОСОБА_3 ніяких заяв до суду не надав, причини неявки суду не повідомив, і у звязку з неодноразовою неявкою його та представника суд розглядає справу за їх відсутності.

Представники третіх осіб - виконавчого комітету Бердянської міської ради та Бердянської державної нотаріальної контори до суду не явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, представник нотаріальної контори у заяві до суду просить розглядати справу за їх відсутності.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8 суду пояснили, що за життя ОСОБА_4 разом з ним в будинку жив його син ОСОБА_9, який доглядав батька, поховав його, після його смерті залишився проживати в будинку, ніс витрати на його утримання, на сплату комунальних послуг, здійснював ремонт, обробляв город. Леоніда на день смерті батька в будинку не було, він приїхав лише через декілька років.

Допитані судом 08.06. 2016 року свідки ОСОБА_10, ОСОБА_7. ОСОБА_11, ОСОБА_12 дали аналогічні показання.

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 на праві власності належала 1/4 частка житлового будинку № 4 по вул. Піонерська в м. Бердянську Запорізької області.

Згідно свідоцтва про смерть 09. 11. 1995 року ОСОБА_4 помер, після себе залишив заповіт на ім.»я ОСОБА_3 від 19. 02. 1993 року.

Судом встановлено на день розгляду справи, що ані спадкоємець за заповітом ОСОБА_3, ані інші спадкоємці - за законом, зокрема, позивач ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулися.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що у даному випадку необхідно керуватись правилами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, оскільки правовідносини виникли під час дії цього Кодексу у 1995 році.

Згідно положень ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме -, місце знаходження майна або його основної частки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням.

Частиною 1 ст. 549 ЦК Української РСР передбачається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 фактично вступив в управління спадковим майном після смерті батька, оскільки мешкав в будинку і до, і протягом шести місяців після смерті останнього, користувався тією частиною будинку, що належала спадкодавцю, доглядав за майном, що виражалося у здійсненні ремонту будинку, обробці городу, будівництві господарських споруд тощо.

Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8, які узгоджуються з обставинами, викладеними у позовній заяві.

Інших обставин, які б спростовували існування вказаних фактів, судом не добуто, тому є підстави для встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті батька ОСОБА_4

Згідно п. 2 Узагальнень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16. 05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачений ст.. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що зберіглося в натурі. Така практика узгоджується із роз»ясненнями, що містяться в п. п. 3, 4 ППВСУ від 24. 06. 1983 року № 4 «про практику розгляду судами України справ про спадкування».

Суд вважає, що причина того, що позивач не звернувся вчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом є поважною, оскільки йому було відомо, що батько залишив заповіт на ім.»я ОСОБА_3, і був впевнений, що той спадщину прийняв, і тільки з рішення Бердянського міськрайонного суду від 23. 10. 2014 року довідався про те, що це не відповідає дійсності.

За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 23. 10. 2014 року за ОСОБА_3 було зареєстроване право власності на 1/4 частку житлового будинку по вул. Піонерська, 4 в м. Бердянську Запорізької області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( л. с. 84 т.1).

Враховуючи, що рішення Бердянського міськрайонного суду від 23. 10. 2014 року, за яким за ОСОБА_3 визнано право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, скасовано, і апеляційним судом Запорізької області 27. 05. 2015 року винесене рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, державна реєстрація права власності останнього на спадкове майно підлягає скасуванню.

Крім того, позивач заявив клопотання про стягнення з відповідача ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу, яку йому здійснював адвокат ОСОБА_13, в сумі 9000 грн., про що надав відповідні квитанції до прибуткового касового ордеру.

Враховуючи правила ст.. 133, 137,141 ЦПК України, суд вважає це клопотання таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 525,548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 12,13, 82, 263-265 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, померлим 09. 11. 1995 року.

Зобов»язати Реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області скасувати реєстрацію права власності на 1/4 частину житлового будинку № 4 по вул. Піонерській в м. Бердянську Запорізької області за ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1, здійснену 25. 11. 2014 року, індексний номер 17523658 від 27. 11. 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 4 по вул. Піонерській в м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 09. 11. 1995 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до апеляційного суду Запорізької області..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На підставі ст. 259 ЦПК України повний текст рішення буде складений не пізніше 10 днів після проголошення його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_14