Єдиний унікальний номер 725/1087/18
Номер провадження 2/725/160/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь 2973,55 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди.

Одночасно з позовною заявою, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просила накласти арешт на майно відповідача, а саме квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки Мазда6, 2017 року випуску, що зареєстрований в сервісному центрі МВС 22 листопада 2017 року.

Необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову обґрунтовувала ціною позову, оскільки обсяг моральних страждань нею оцінений в сумі 200000 грн., а матеріальні збитки в розмірі 2973,55 грн., у звязку з чим у разі задоволення позовних вимогу відповідача виникне грошове зобовязання, виконання якого може забезпечуватись належним йому на праві власності майном, а відчуження такого майна може призвести до неможливості виконання судового рішення.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно розяснень, які містяться в абз. 2 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.03.2018 року відкрито провадження у вище вказаній справі.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Пунктом першим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З наданих позивачем доказів на обґрунтування заявлених ним вимог, а також зі змісту позовної заяви, вбачається, що між сторонами існує спір щодо відшкодування суми матеріальних збитків, а також моральної шкоди, яка є оціночним поняттям.

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Статтею 81 ЦПК України покладено обовязок доказування на сторін, у звязку з чим, на позивача покладено обовязок доказування необхідності застосування заходу забезпечення позову про який вона клопоче, необхідні актуальні дані щодо обєктів рухомого та нерухомого майна про накладення арешту на які вона просить, а також співрозмірності обраного нею способу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів які б вказували на те, що відповідач вчиняє або має намір вчинити будь-які дії з метою відчуження належного йому майна.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо вартості належної позивачу квартири, у звязку з чим суд позбавлений можливості встановити співрозмірність позовних вимог відносно обраного позивачем виду забезпечення позову, оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен врахувати розумність, обґрунтованість та адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову у співвідношенні з заявленими позовними вимогами, забезпечити збалансованість інтересів сторін.

Крім того, матеріали заяви не містять актуальних даних щодо транспортного засобу марки Мазда 6, 2017 року випуску, що зареєстрований в сервісному центрі МВС 22 листопада 2017 року, зокрема державного номерного знаку, номеру кузову, кольору тощо.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною другою статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що формою втручання у здійснення права власності може бути лише контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Оскільки заява про забезпечення позову не містить усі відомості, потрібні для забезпечення позову, з метою не допущення порушення права власності відповідача, а також у звязку з відсутністю характеристик рухомого майна та вартості нерухомого майна про накладення арешту на яке просить позивач, у звязку з необхідністю дотримання збалансованості інтересів сторін, на даному етапі розгляду справи, вказана заява задоволенню не підлягає.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 19, 26-30, 34, 83, 84, 128, 149-153, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її вручення до Апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу пятого ЦПК України або через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку визначеному главою першою розділу пятого та п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна