Справа № 159/2709/17
Провадження № 2/159/43/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря Гусар Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала наступними обставинами.

Рішенням Ковельської міської ради від 26.05.2016 року №10/47 створено тимчасову контрольну комісію міської ради щодо перевірки правомірності встановлення тимчасової споруди - малої архітектурної форми Малим приватним підприємством "Землемір". Головою комісії призначено ОСОБА_3

23 лютого 2017 року на пленарному засіданні Ковельської міської ради відповідачем, в якості депутата Ковельської міської ради, голови тимчасової контрольної комісії міської ради, було озвучено недостовірну інформацію та звинувачено очолюване позивачем підприємство МПП "Землемір", а також особисто позивача, як його керівника, у несплаті податків за землю, відсутності договору оренди землі, в самочинному знесенні зелених насаджень, самовільному збільшенні орендованої земельної ділянки та в повному ігноруванні роботи тимчасової комісії.

Поширена відповідачем в ході пленарного засідання Ковельської міської ради інформація 06 березня 2017 року була розповсюджена у інтернет - виданні "Район. Ковель" в статті "Ковельська фірма чотири роки не платила за землю", в якій зазначено, що "голова депутатської тимчасової контрольної комісії Ковельської міської ради ОСОБА_5, яка представляє фракцію "Солідарність", заявила, що місцеве МПП "Землемір" з 2004 року по 2008 роки не платило орендну плату за користування земельною ділянкою, а сам договір оренди взагалі не можуть знайти. І це при тому, що фірма, за її словами, збільшила орендовану територію з 9-ти до 35-ти квадратних метрів" та "мені, як голові тимчасової контрольної комісії, надійшов лист від ОСОБА_1, яка каже, що наші засідання проводяться закрито, але я її запрошую на них. Те, що вона не ходить на комісію, не говорить про те, що її не запрошують".

На думку позивача, поширена відповідачем інформація є недостовірною і негативною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Поширена інформація безпосередньо стосується МПП "Землемір" в особі його керівника (позивача у справі) - ОСОБА_1, викладена у стверджувальній формі, а висловлювання містять фактичні дані.

Крім цього позивач вказує, що поширюючи недостовірну інформацію, відповідач намагається створити негативне враження для невизначеного кола осіб про позивача та переконати значну кількість громадян в корисливих, меркантильних мотивах діяльності позивача, зокрема в тому, що очолюване нею підприємство тривалий час ухиляється від сплати орендної плати, збільшило площу орендованої земельної ділянки, має відношення до демонтажу зелених насаджень в даному районі, а сам позивач, начебто, отримуючи запрошення, не з'являється на засідання тимчасової контрольної комісії.

Позивач вважає, що відомості, наведені та поширені у статті щодо моральних, професійних якостей позивача є негативними, образливими, принизливими та такими, що не відповідають дійсності, що в цілому завдає непоправної шкоди діловій репутації позивача, в тому числі як підприємця.

В результаті цілеспрямованих дій відповідача щодо поширення вищезазначеної недостовірної інформації про позивача, що опорочила честь, гідність і ділову репутацію, позивачеві було спричинено значну моральну шкоду, втрати немайнового характеру внаслідок приниження її честі, гідності і ділової репутації, ускладнення її стосунків із знайомими людьми та діловими партнерами, які негативно сприймають нібито вчинені дії позивачем і поширену інформацію, про яку йдеться у зазначеній статті.

На думку позивача, вищезазначена інформація має бути спростована у такий спосіб, яким була поширена, а тому позивач просила суд:

- визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача, поширена відповідачем на пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року інформацію про несплату МПП "Землемір" податків за землю, відсутності договору оренди землі, в самочинному знесенні зелених насаджень, самовільному збільшенні орендованої земельної ділянки та в повному ігноруванні роботи тимчасової комісії, яка 06 березня 2017 року була розповсюджена у інтернет-виданні "Район. Ковель" в статті "Ковельська фірма чотири роки не платила за землю";

- зобов'язати відповідача спростувати інформацію, поширену нею на пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року, як таку, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом виступу на найближчій черговій сесії міської ради та оголошенням спростування наступного змісту "Поширена мною, депутатом Ковельської міської ради ОСОБА_3, на пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року інформація про несплату МПП "Землемір" податків за землю, відсутності договору оренди землі, самочинне знесення зелених насаджень, самовільне збільшення орендованої земельної ділянки та повне ігнорування ОСОБА_1 роботи тимчасової комісії не відповідає дійсності. У звязку з чим, інформація, яка 06 березня 2017 року була розповсюджена у інтернет-виданні "Район. Ковель" в статті "Ковельська фірма чотири роки не платила за землю", також не відповідає дійсності";

- стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Вказували на те, що поширена відповідачем не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому просили суд задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали повністю та заперечували проти нього з підстав, викладених в письмовому запереченні.

Зокрема, згідно письмового заперечення на позовну заяву, дійсно відповідач є депутатом Ковельської міської ради, головою депутатської тимчасової контрольної комісії Ковельської міської ради щодо перевірки правомірності встановлення тимчасової споруди МПП "Землемір". На пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року, про яке зазначає позивач, голові комісії ОСОБА_3 при обговоренні порядку денного "Різне" було запропоновано надати інформацію депутатам і голові ради щодо роботи комісії з даного питання. Депутатом ОСОБА_3 на пленарному засіданні була озвучена проміжна інформація, яка прямо відповідала поставленому питанню щодо роботи комісії, де вона в стислій, змістовній, необразливій формі поінформувала депутатів про роботу комісії. При цьому в поясненнях ОСОБА_3 відсутні посилання на будь-які офіційні документи, озвучена інформація була проміжною і її оціночним судженням, особистою думкою без використання будь-яких художніх чи літературних прийомів у вигляді алегорії та сатири чи наклепу. Таким чином, при публічному висловлювані про роботу комісії щодо МПП "Землемір" та її керівника, відповідач не порушила моральних засад, а тим більше не порушила немайнових прав позивача, оскільки, навіть висловила здивування і власне бачення щодо того, що у висновку екологічної комісії за 2007 рік дерева відсутні, а на відео за 2008 рік - дерева є.

Крім цього, позивач в своїй позовній заяві спотворила висловлювання відповідача в свою користь, щоб звинуватити відповідача. А тому правова позиція позивача в даній справі є необґрунтованою, а інформація, яка з точки зору належності її до фактичних обставин, є достовірною і взагалі не розповсюджувалася відповідачем в наведеній для спростування редакції.

Аналізуючи проміжну інформацію відповідача ОСОБА_3, місце здійснених нею висловлювань, які були зумовлені необхідністю надати проміжну інформацію про роботу комісії, застосування технічних засобів звукозапису в сесійному залі, висловлювання ОСОБА_3 не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, не зважаючи на те, що останні містять критичну оцінку подій, пов'язаних з діяльністю позивача. Обговорення даного питання в "Різному" на пленарному засіданні сесії міської ради розпочалось з питання перевірки інформації, а не з тверджень, як про встановлені факти.

В той же час, відповідач на пленарному засіданні висловила свою власну суб'єктивну думку і не поширювала дану інформацію в Інтернет - газеті, а тому позивач не в праві вимагати від відповідача спростування того, чого насправді нею не розповсюджувалося.

Оскільки позивач звернулась з позовом за захистом своїх прав та інтересів, як приватного підприємця, керівника МПП "Землемір", лише до голови тимчасової комісії депутата ОСОБА_3, яка на пленарному засіданні висловила свою власну суб'єктивну думку, але не поширювала дану інформацію в Інтернет - газеті, а позивачем не залучено у якості відповідача власника Інтернет - сайту "Район. Ковель", який поширив, на думку позивача, недостовірну інформацію, то з підстав вищевикладеного, відповідач вважає позовну заяву безпідставною і необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Відповідач та її представник просили відмовити в задоволенні даного позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову, виходячи з таких міркувань.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також гарантує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28 Конституції).

Статтею 32 Конституції України, ст.ст. 277, 297 ЦК України гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, захистити свої гідність, честь, ділову репутацію.

Разом з тим, статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Як визначено у ч. 2 даної статті, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, у сенсі ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, ч. 4 ст. 10 ЦПК України, є складовою частиною національного законодавства, зокрема у рішеннях цього суду у справах "Грінберг проти ОСОБА_3", "Лінгенс проти Австрії".

Таким чином, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Оцінка факту відрізняється від самого факту тим, що оціночне судження є висновком, отриманим в результаті інтелектуальної, логічної обробки і узагальнення конкретною людиною фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкових зв'язків між зазначеними джерелами інформації, і тому будь-яким чином неможливо оцінити правдивість чи правильність цього висновку. Проте, автор робить ці висновки з певних фактів, доводити які цілком можливо.

При цьому, Європейський суд з прав людини в справах "ОСОБА_7 і Гийзельс проти Бельгії" (1997 рік), "Фрессоз і Руар проти Франції", "Газета "Україна-Центр" проти України", "Яновський проти ОСОБА_8" (1999 рік), зауважив на необхідності враховувати особливий характер свободи преси, яка є важливою для концепції демократичного суспільства, зокрема свобода преси дозволяє застосовувати перебільшення та навіть провокування, не може бути обмежень на висловлювання, які становлять громадський інтерес, обмеження свободи преси можуть мати місце лише у відповідності до ч.2 ст.10 Конвенції, не може бути обмежень на коментарі та оціночні судження, які мають хоч якусь фактичну основу, жодні санкції не можуть бути накладені на ЗМІ або їх співробітника, які діяли у відповідності до своїх професійних обов'язків та коли у громадськості існує кореспондуюче право на отримання інформації, зокрема щодо суспільних проблем, діяльності крупних підприємців, політиків, державних службовців, тощо.

Межі допустимої критики щодо ділової людини, зокрема крупного підприємця, є ширшими ніж для пересічного громадянина, адже він набуває ознак публічної особи, про що зазначає Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях "Фресо і Руар проти Франції", "Файед (Fayed) проти Сполученого Королівства" (1994 рік).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч 1 ст. 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Ковельської міської ради від 26.05.2016 року № 10/47 створено тимчасову контрольну комісію міської ради щодо перевірки правомірності встановлення тимчасової споруди - малої архітектурної форми Малим приватним підприємством "Землемір". Згідно цього ж рішення, головою комісії призначено ОСОБА_3

23 лютого 2017 року на пленарному засіданні Ковельської міської ради відповідач, як голова зазначеної тимчасової контрольної комісії Ковельської міської ради, висловила певну інформацію, яка й стала предметом даного судового розгляду.

Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

З метою повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та правильного вирішення даного спору, суд вважає за необхідне провести детальний порівняльний аналіз інформації, висловленої відповідачем на вказаному пленарному засіданні, та позовних вимог позивача, зазначених як в позовній заяві, так і висловлених в ході судового розгляду.

Зокрема, як вбачається з аудіозапису пленарного засідання сесії Ковельської міської ради, наданого позивачем, на вказаному засіданні відповідач ОСОБА_3, як голова зазначеної вище депутатської комісії, висловила інформацію наступного змісту (дослівно): "тимчасова контрольна комісія на даний час перевірила, перевіряє ще, встановлення "Землемір", МПП "Землемір", і виявила відсутність орендної плати за користування земельною ділянкою з 2004 по 2008 рік. Також відсутність договору оренди на цю земельну ділянку. Дивним чином, чому її з 9 квадратів збільшували ще на 35, при тому всьому, що вона не платила коштів, ну це ще тоже питання. Потім, за наявною інформацією, і відеодиск, який дивилася, там ще було два дерева. Але бачу відповіді, надійшли мені за 2004-2006, що дерева були знесені там, громадяни зверталися. Але 2007-2008 рік - ніяких я бачу немає документів на те, щоб спилювались дерева. А було два дерева, це чорноплідна горобина і верба. Тобто, висновок комісії екологічної у 2007 році зелених насаджень не було на місці. В 2008 році ці дерева були… Да, за один рік виросли, да, ясно. Потім, мені прийшов ще лист, як голові тимчасової комісії, від ОСОБА_1, яка згідно, так, каже, що засідання тимчасової контрольної комісії ради проводяться, як правило закриті. Так. Але я її запрошую на комісії. Те, що вона не ходить на комісії, це не говорить про те, що її… Її запрошують, вона може ознайомитись на комісії з документами і зі всім, що робить комісія. Так що, я ще раз запрошую шановну ОСОБА_9 і повідомлю її коли буде засідання комісії в слідуючий раз. Дякую".

Для детального аналізу зазначеного виступу відповідача на сесії міської ради, зважаючи на позовні вимоги позивача, його (виступ) слід розділити на умовні частини.

Зокрема:

Частина № 1: питання сплати податків за оренду земельної ділянки.

Відповідач, надаючи зазначену вище інформацію щодо відсутності сплати коштів за оренду земельної ділянки, жодним чином не акцентувала увагу на те, ким саме - МПП "Землемір", чи іншою (фізичною чи юридичною) особою не сплачувався податок за оренду земельної ділянки.

Крім цього, зазначена інформація не містила ствердного характеру (констатації встановленого факту), оскільки відповідач на початку свого виступу обумовила, що така інформація "ще перевіряється" (дослівно).

В той же час, позивачем в позовній заяві стверджується, що такий вислів мав категоричну форму МПП Землемір" не платило орендну плату за користування земельною ділянкою.

Таке твердження позивача повністю спростовується змістом висловленої відповідачем репліки з цього приводу та не відповідає дійсності.

Частина № 2: питання відсутності договору оренди земельної ділянки.

Знову ж таки, відповідач не стверджувала в категоричній формі про відсутність договору оренди земельної ділянки саме з МПП "Землемір" чи з позивачем, як керівником цього підприємства, та, судячи із змісту відповідної репліки та інтонації голосу, мала сумнів в достовірності цієї інформації, яка, в подальшому, підлягає додатковій перевірці.

Відповідачем не була акцентована увага на те, про яку саме земельну ділянку йде мова. Вона не зазначала будь-яких ідентифікаційних даних земельної ділянки, з яких можна зробити висновок про те, що мова йшла саме про земельну ділянку, яку орендує МПП "Землемір", чи інша особа.

Частина № 3: питання збільшення площі земельної ділянки.

Відповідач, зазначаючи в своєму виступі про збільшення площі земельної ділянки, на переконання суду, висловила припущення про неправомірне збільшення такої площі, оскільки при цьому мав місце її вислів: "Дивним чином… її збільшували". Тобто, зазначена інформація не мала, знову ж таки, ствердного характеру, обґрунтованого відповідними доказами, та була лише такою інформацією, яка "ще перевіряється". При цьому, відповідач жодним чином не вказала, що МПП "Землемір", чи її керівник "самовільно збільшило(ла) орендовану земельну ділянку", як про це стверджувала позивач в своїй позовній заяві. Слова "самовільно" у виступі відповідача не звучало, а тому твердження позивача з цього приводу є також безпідставними та надуманими.

При зазначеній вище репліці відповідач висловила фразу "при тому всьому, що вона не платила коштів".

Однак, із змісту зазначеної фрази не видається можливим прийти до однозначного висновку про особу, "яка не платила коштів" (і яких саме коштів?). В даному випадку суд розцінює цю репліку як таку, що стосується невизначеної особи, а не саме МПП "Землемір", чи позивача, як керівника останнього, про що стверджує позивач.

Частина № 4: питання знесення дерев на земельній ділянці.

В зазначеному вище виступі відповідач жодним чином не вказувала про знесення дерев (зелених насаджень) саме позивачем, чи МПП "Землемір". Більше того, як вбачається із змісту її репліки з цього приводу, відповідач зазначала, що така інформація потребує додаткової перевірки, яка й проводиться комісією на час її виступу. Відповідач не зазначала, як про встановлений факт, про "самочинне знесення зелених насаджень" МПП "Землемір", про що стверджувала в свої позовній заяві позивач.

Частина № 5: питання повідомлення ОСОБА_1 про засідання тимчасової контрольної комісії.

В своєму виступі відповідач зазначила, що вона запрошує ОСОБА_1 на засідання комісії, однак остання "не ходить на комісії" (дослівно). При цьому, відповідач не стверджувала в категоричній формі, що ОСОБА_1М "повністю ігнорує роботу тимчасової комісії", як про це стверджує позивач в своїй позовній заяві.

З огляду на викладене, суд відхиляє, як безпідставні, доводи позивача та її представника про неналежне повідомлення позивача про дату, час та місце засідання зазначеної комісії, оскільки такі обставини (щодо повідомлення) жодним чином не свідчать про умисел відповідача на порушення честі, гідності, чи ділової репутації позивача.

Таким чином, аналізуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку про те, що позивач просить зобов'язати відповідача спростувати таку інформацію, яку остання не повідомляла та не поширювала, що суперечить вимогам ст. 277 ЦК України.

Ту інформацію, про яку зазначається в позовній заяві, суд вважає власною інтерпретацією позивача висловлювань відповідача.

При цьому, зважаючи на зазначене вище, суд не вбачає за необхідне вдаватись до перевірки дійсності інформації, висловленої відповідачем на пленарному засіданні Ковельської міської ради, оскільки така інформація, як вбачається з репліки відповідача на цьому ж засіданні, "ще перевіряється" і остаточний висновок тимчасової контрольної комісії, на день постановлення рішення, відсутній, перевірка зазначених фактів ще триває.

На підтвердження зазначеного висновку суду, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, яка є членом тієї ж тимчасової слідчої комісії, підтвердила, що робота комісії на даний час ще не завершена, остаточний висновок комісії відсутній та міською радою не затверджувався.

Крім цього, зазначений свідок вказувала на те, що комісія уповноважила ОСОБА_3, як голову комісії, надати саме таку інформацію на черговому пленарному засіданні міської ради.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача та її представника про те, що така інформація була саме її оціночним судженням чи особистою думкою, оскільки такі твердження повністю спростовуються показаннями зазначеного вище свідка.

Поряд з цим, оскільки комісія уповноважила голову комісії (в даному випадку - відповідача) надати саме таку інформацію, то відповідач, на переконання суду, не може нести відповідальність за рішення колегіального органу (комісії).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", повноваження тимчасової контрольної комісії ради припиняються з моменту прийняття радою остаточного рішення щодо результатів роботи цієї комісії, а також у разі припинення повноважень ради, яка створила цю комісію.

Як встановлено в судовому засіданні, Ковельською міською радою, на час постановлення даного рішення, не приймалось остаточного рішення щодо результатів роботи тимчасової контрольної комісії, створеної рішенням цієї ради від 26.05.2016 року № 10/47. Дана обставина підтверджується як зазначеним вище аудіозаписом засідання міської ради, так і поясненнями відповідача та показаннями свідка ОСОБА_10

Таким чином, твердження позивача та її представника про те, що на пленарному засіданні, яке мало місце 23.02.2017 року, приймалось остаточне рішення щодо результатів роботи вказаної тимчасової контрольної комісії під головуванням відповідача є безпідставними.

В звязку з наведеним, оскільки надана відповідачем інформація не була остаточним висновком комісії та не затверджена відповідним рішенням міської ради, суд прийшов до висновку, що така інформація не може вважатись такою, що є остаточною та не підлягає додатковій перевірці в ході роботи комісії. Така інформація є попередньою, не перевіреною остаточно та документально, а тому не може вважатись такою, що порочить честь, гідність, чи ділову репутацію позивача, як керівника приватного підприємства.

Та обставина, що в даному випадку було порушено регламент Ковельської міської ради, як про це стверджувалось стороною позивача, не спростовує вказаних вище висновків суду та може бути предметом окремого судового розгляду в порядку, визначеному законом.

Таким чином суд, підсумовуючи наведене вище, вважає за необхідне відмовити позивачу в позовній вимозі про визнання недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача, поширену відповідачем на пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року інформацію про несплату МПП "Землемір" податків за землю, відсутності договору оренди землі, в самочинному знесенні зелених насаджень, самовільному збільшенні орендованої земельної ділянки та в повному ігноруванні роботи тимчасової комісії.

Крім цього, як в позовній заяві, так і в судовому засіданні, позивач стверджувала, що зазначена вище інформація була поширена відповідачем у Інтернет - виданні "Район. Ковель" в статті "Ковельська фірма чотири роки не платила за землю" та просила зобов'язати відповідача спростувати інформацію, поширену нею на пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року, як таку, що не відповідає дійсності, порушує права свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом виступу на найближчій черговій сесії міської ради та оголошенням спростування, в тому числі, наступного змісту "… У звязку з чим, інформація, яка 06 березня 2017 року була розповсюджена у інтернет-виданні "Район. Ковель" в статті "Ковельська фірма чотири роки не платила за землю", також не відповідає дійсності".

Зазначена позовна вимога до задоволення також не підлягає, виходячи з наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2017 року на Інтернет-сайті "Район. Ковель" була поширена стаття "Ковельська фірма чотири роки не платила за землю". Автор статті не відомий.

Суд зауважує, що у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет, належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий, або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації, якщо такою її вважає позивач.

Оскільки в своїй позовній заяві позивач зазначає про поширення інформації на Інтернет-сайті "Район. Ковель", то саме власник такого сайту, чи автор відповідної статті, мав би бути залучений позивачем до участі у справі.

Позивачем жодним належним та допустимим доказом не доведено, що саме відповідач ОСОБА_3 поширила зазначену інформацію на Інтернет-сайті "Район. Ковель".

Таким чином відповідач ОСОБА_3 не може нести відповідальність за зміст поширеної інформації у вказаній статті, яка, хоча й написана на основі виступу останньої, проте має власну інтерпретацію та частково інший (критичний) зміст.

Оскільки позивач звернулась з позовом за захистом своїх прав та інтересів лише до ОСОБА_3, як голови тимчасової комісії, яка, на глибоке переконання суду, не поширювала дану інформацію на Інтернет-сайті "Район. Ковель", а позивачем не залучено в якості відповідача власника цього сайту чи автора статті, то вказана вище позовна вимога до задоволення не підлягає.

Крім цього, в судовому засіданні позивач стверджувала, що поширена відповідачем інформація виключно негативно вплинула на її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки в мережі Інтернет було поширено негативну інформацію про неї, як приватного підприємця та керівника підприємства, звучали погрози її життю та здоров'ю, значно погіршились ділові стосунки з контрагентами.

Проте, всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач зазначені обставини не підтвердила жодним належним та допустимим доказом, крім власних тверджень.

За таких обставин суд вважає, поміж зазначеного вище, недоведеною ту обставину, що інформація, яка була поширена відповідачем, є такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

При цьому суд також враховує те, що позивач вважає себе відомим підприємцем м. Ковеля, а тому її діяльність становить підвищений суспільний інтерес. Межі допустимої критики для неї є ширшими, ніж для пересічного громадянина.

Позивач, звичайно має право на захист своєї репутації, але вимоги цього захисту необхідно урівноважувати з інтересами вільного обговорення питання, що мають суспільний інтерес.

Таким чином, позивачем не доведено порушення її цивільних прав саме відповідачем, а тому суд прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача, а відтак про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в цілому.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 9, 32, 34 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 277, 297 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про інформацію", суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано 29 березня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_8