АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1446/18 Справа № 206/4148/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

07 серпня 2017 року ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в її утриманні без відповідної правової підстави та стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду, яку позивач оцінив у розмірі 200000,00 грн., що полягала у безпідставному обмеженні свободи позивача, бездіяльності відповідача та перешкоджанні в отриманні позивачем необхідної медичної допомоги (а.с.1-4).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі (а.с.108 -113).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (а.с.117-123).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд не взяв до уваги, що з 20 лютого 2017 року Позивач незаконно утримується у «Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні», чим порушено її право передбачене ст. 313 ЦК України.

Крім того, судом неправильно застосовано норми матеріального права у оскаржуваному рішенні та невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема посилалася на те, що норма ст. 18 Закону України «Про психіатричну допомогу» не може застосовуватися у даній справі, оскільки вона протирічить принципу справедливості і створює ситуацію правової невизначеності.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2010 до ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації у психіатричну лікарню із суворим наглядом (а.с.57-58).

Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2016 ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 змінено примусові заходи медичного характеру та переведено в психіатричну лікарню у відділення зі звичайним наглядом згідно розпорядження МОЗ України (а.с.59).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2016 ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 продовжено заходи медичного характеру у вигляді перебування в умовах психіатричного відділення зі звичайним наглядом (а.с.7-8).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2017 у задоволенні письмової заяви головного лікаря КЗ «ДКПЛ» ДОР відносно ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 про продовження примусових заходів медичного характеру відмовлено. Змінено ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, строком до 6 (шести) місяців (а.с.9-14).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2017 апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 на ухвалу суду від 21.02.2017 задоволено. Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2017 скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції (а.с.15-18).

13.05.2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська прийнято рішення яким заяву КЗ "ДКПЛ" ДОР про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах відділення з загальним наглядом стосовно ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 було залишено без задоволення, у зв'язку із тим, що примусові заходи медичного характеру в умовах відділення з загальним наглядом, які просить подовжити заявник чинним законодавством не передбачений (а.с.19-21).

13.05.2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська прийнято рішення яким клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 фон ОСОБА_5, про звільнення з КЗ "ДКПЛ" ДОР у справі за письмовою заявою КЗ "ДКПЛ" ДОР про продовження примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 залишено без задоволення (а.с.67-68).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2017 було встановлено, що 19.05.2017 на розгляд до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника КЗ "ДКПЛ" ДОР лікаря-психіатра ОСОБА_7 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах відділення із звичайним наглядом відносно ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 та призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу (а.с.69-70).

В той час, відповідно до довідки Хірургічного відділення № 2 "МУЗ "ЭЦГБ", виданої 07.09.2010 ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5, остання знаходилась у відділенні з 18.05.2010 по 28.05.2010 з клінічним діагнозом гострий апендицит, направлена до Московського обласного онкологічного диспансеру, в зв'язку із знаходженням у лікарня психіатра на лікуванні, консультація заочна (а.с.22).

24.05.2017 мати позивача звернулась до відповідача з заявою про виписку позивача, оскільки підстав для її утримання в лікарні не вбачала (а.с.74).

У відповідь на зазначене вище звернення відповідач надав відповідь № 821 від 25.05.2017 згідно якого ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5, враховуючи п. 4 ст. 18 ЗУ "Про психіатричну допомогу" може бути виписана лише на підставі рішення суду, станом на дату надання відповіді лікарня направила на адресу суду висновок щодо продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 (а.с.75).

Згідно відповіді Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.06.2017 представнику позивача (матері позивача) повідомлено, що виписати ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 не можливо, оскільки у суді триває розгляд заяви КЗ "ДКПЛ" ДОР щодо застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 Також, повідомлено, що Департамент охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації двічі порушував клопотання перед МОЗ України щодо переведення ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 за місцем мешкання, відповідно до Конвенції, для проведення примусового лікування, однак, на теперішній час відповідей не отримано. Порушень при наданні ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 психіатричної допомоги не виявлено (а.с.29).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 від 23.06.2017, остання, в зв'язку із триваючою кровотечею та відчуттям болі в районі матки та кишечнику просила терміново госпіталізувати її в лікарню за профілем (а.с.25).

У відповідь на зазначену вище заяву, відповідач листом № 1016 від 29.06.2017 повідомив позивачу, що у відповідності до ч. 3 ст. 25 ЗУ "Про психіатричну допомогу", під час знаходження ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 в умовах КЗ "ДКПЛ" ДОР був проведений комплекс медичних процедур, спрямований на виявлення соматичних захворювань, що зафіксовано в медичній картці стаціонарного хворого, також оглядались лікарями соматичного профілю, в тому числі гінекологом, проводились ультразвукове дослідження та інше. На теперішній час будь-які клінічні прояви, що відповідають критеріям та діагностики та лікування Е34.0 (карциноїд) відповідно до Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду (МХК-10) - відсутні (а.с.77).

22.08.2017 відповідачем на адресу КЗ «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І.Мечнікова» здійснено запит щодо необхідності обстеження ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5, у звязку із скаргами останньої на нерегулярні кровотечі в межментруальному періоді (а.с.71).

06.09.2017 під час обстеження ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 в умовах КЗ «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І.Мечнікова», останній встановлено діагноз: аномальна маточна кровотеча, ожиріння, мультифоликулярні яєчники (а.с.73).

Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини на адресу КЗ "ДКПЛ" ДОР направлено запит № 8978/12.0.1/14-17 від 05.07.2017, щодо надання розгорнутої інформації відносно ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 (а.с.78-79).

У відповідь на зазначений вище документ, КЗ "ДКПЛ" ДОР листом № 1085 від 12.07.2017 надано відповідь з хронологічним викладом обставин з початку призначення ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, а також Головним лікарем КЗ "ДКПЛ" ДОР зазначено, що 27.06.2017 ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 була оглянута консиліумом. Під час консиліуму остання підтвердила те, що заяву про ознайомлення її з медичною документацією написала її матір ОСОБА_4 Фон ОСОБА_8 що вона, тобто позивач підписала не читаючи... ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 чітко розповідала, які ліки вона приймає, у який час, повідомляла, що претензій до лікарів та персоналу не має, що її все влаштовує, в тому числі і реабілітаційні заходи (а.с.80-82).

Листом №45.4/5299 від 15.08.2017 Заступником начальника СВ Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9, у звязку із порушенням кримінального провадження № 0000097 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 на імя відповідача зроблено запит щодо надання інформації про підстави, терміни лікування та ін. ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 в умовах КЗ "ДКПЛ" ДОР (а.с.84).

На зазначений вище запит відповідачем надано відповідь № 3082 від 31.08.2017 з хронологією подій, що стосуються перебування ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 в умовах КЗ "ДКПЛ" ДОР, надано копії відповідних рішень (а.с.85-86).

Згідно листа КЗ "ДКПЛ" ДОР № 1102 від 17.07.2017 ОСОБА_4 Фон ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту, становлення ремісії "С" (а.с.83).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції керуючись норимами ст. 18, 19 Закону України «Про психіатрину допомогу», ст.94, ч. 1,2 ст. 95 КК України, ст. 23, 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходив із того, що судом не встановлено протиправності у діях та/або бездіяльності відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно п. 14-16 «Порядок застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади», затверджений наказом МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року (який був чинним на час розгляду вищезазначенної справи) у разі значного поліпшення психічного стану особи, одужання або коли дані психіатричного огляду викликають сумніви щодо наявності психічного розладу, складається відповідний висновок комісії лікарів-психіатрів психіатричного закладу, який направляється його керівництвом достроково (до закінчення шестимісячного терміну) до суду, який виніс рішення за цією справою, для вирішення питання про її перегляд згідно з чинним законодавством. Продовження, зміна або припинення примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. Заява представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу, про продовження, зміну або припинення виду примусового заходу медичного характеру разом з актом психіатричного огляду направляється до суду не пізніше десяти діб після прийняття комісією відповідного рішення.

Згідно п. 4-5 ст. 19 закону України «Про психіатричну допомогу» особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров'я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Згідно п.п.1-3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров'я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 КПК України порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до п.4 ст. 18 Закону України «Про психіатричну допомогу» виписка особи, яка вчинила суспільно небезпечні діяння та щодо якої судом було застосовано примусові заходи медичного характеру, здійснюється за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що відсутність рішення суду щодо припинення застосування примусових заходів медичного характеру до особи є підставою для подальшого продовження її знаходження в умовах такого закладу.

А доводи апеляційної скарги, про відсутність підстав для утримання ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 в умовах КЗ "ДКПЛ" ДОР не відповідає дійсності, оскільки що згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» припинення застосування відповідних заходів відбувається на підставі відповідного рішення, однак, станом на час розгляду даної справи таке рішення відсутнє, а відтак і підстави для припинення застосування примусових заходів.

Крім того, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року змінено ОСОБА_4 (рос. Цёге) Фон ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, строком до 6 (шести) місяців.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що 31 січня 2018 року слідчим СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпрпоетрвоській області після проведення необхідних слідчих заходів направлених на повне та всебічне встановлення всіх обставин кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 (рос. Цёге) Фон ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права колегія суддів відхиляє, оскільки апелянт тлумачить норми права на власний розсуд.

Враховуючи, що судом не встановлено протиправності у діях та/або бездіяльності відповідача, суд першої інстанції дійшов до вірного висноку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 фон ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: