26 березня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
з секретарем судового засідання Прокопчук Л.М.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти за договором позики в сумі 36 330 грн. та 3% річних в сумі 6 539 грн. Позовну заяву мотивує тим, що 26 лютого 2011 року між нею та відповідачем було укладено усний договір позики 1 400 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач написала розписку, в якій підтвердила, що взяла у неї суму позики 1 400 доларів США. Строк повернення позики договором не встановлений. За минулий час вона неодноразово нагадувала відповідачу про її обов'язок повернути суму позики, на що відповідач не відмовлялася і просила почекати, з чим вона погоджувалася. В 2017 році вона востаннє вимагала повернути суму позики, однак кошти до цього часу не повернуті, в зв'язку з чим вона змушена звертатися до суду.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2018 року позовну заяву в частині стягнення 3 % річних залишено без розгляду за заявою позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду.
В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів у ньому наведених, просила його задовольнити. Окрім того вказала, що просить суд стягнути з відповідача кошти за договором позики в сумі 1 400 доларів США, тобто у валюті в якій вони були надані.
Відповідач в судове засідання не з'явилася жодного разу, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судових засідань. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області (а.с.16) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в АДРЕСА_1. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив не подала і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні згідно розписки від 26 лютого 2011 року ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) взяла позику у ОСОБА_1 1 400 доларів США.
Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надала для огляду в судовому засіданні відповідний оригінал розписки, складений відповідачем про те, що вона отримала в борг грошові кошти.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Як встановлено в судовому засіданні позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути кошти, зокрема останній раз 01 лютого 2018 року позивачем було направлено письмову вимогу відповідачу про повернення грошових коштів в сумі 1 400 доларів США терміном до 01 березня 2018 року, що підтверджується заявою позивача від 30 січня 2018 року, конвертом з довідкою поштового відділення та квитанцією про надіслання поштового повідомлення.
Однак відповідач грошові кошти не повернула. Про неналежне виконання відповідачем свого обов'язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність боргового документа (розписки) саме у кредитора - ОСОБА_1, яка надала її для огляду в судовому засіданні.
Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мала в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 400 доларів США.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Станом на 26 березня 2018 року Нацбанк встановив такий курс валют 2626,5478 грн. за $100.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в розмірі 1 400 доларів США, що є еквівалентом 36 771 грн. 67 коп. на день ухвалення рішення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору, у розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 526, 527, 530, 533, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики (боргової розписки) від 26 лютого 2011 року в розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США 00 центів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1
Повне судове рішення складено 27 березня 2018 року.
Суддя О.О. Першко