АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 439/147/2012 22-ц/774/83/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року

Справа № 439/147/12

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони : скаржник - Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго»,

субєкт оскарження - державний виконавець Софіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року про відмову у задоволенні скарги, яка постановлено суддею Хомініч С.В. у місті ОСОБА_1 Ріг,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» ( надалі ПАТ«ДТЕК Дніпрообленерго» ) звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Софіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 ( надалі ДВС).

В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2012 р №439/147/2012 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь скаржника судовий збір у розмірі 214,60 грн. В 2016 року виконавчий лист повторно пред'явлений для примусового виконання. 18.10.2016р. на адресу ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» надійшла постанова «Про повернення виконавчого документа стягувачеві» без виконання.

Скаржник вважає, що дана постанова винесена з порушенням чинного законодавства. Державним виконавцем, під час проведення ним виконавчих дій, не були застосовані, у повній мірі, усі покладені на нього обовязки, тому просить суд: визнати неправомірноюбездіяльність державного виконавця Софіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.09.2016 року, про стягнення на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" з ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі 214,60 грн., за виконавчим листом №439/147/2012 від 22.02.2012 року, зобов'язати державного виконавця Софіївського районного відділу ДВС ОСОБА_2 прийняти виконавчий лист № 439/147/2012 р від 22.02.2012 року до виконання та провести всі виконавчі дії які покладені на державного виконавця відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження".

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» відмовлено в задоволенні скарги. Стягнуто зі скаржника на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нової про задоволення скарги. Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що виконавче провадження відкрито із значним запізненням після дати надсилання виконавчого документа та не проведено усі необхідні дії для встановлення обсягу майна боржника. Судом стягнуто судовий збір за розгляд скарги, що на думку апелянта, не передбачено законодавством.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_1.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_1.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог у скарзі, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних виснвоків.

Судом встановлено, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2012 р 439/147/2012 р. задоволено позовні вимоги ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» про стягнення з ОСОБА_3 с уми судового збору в розмірі 214,60 грн.

Представник ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" 04 квітня 2016 року подав заяву про відкриття виконавчого провадження до відділу ДВС Софіївського РУЮ(а.с.28).

14 липня 2016 року відділом ДВС Софіївського РУЮ на адресу ПАТ ДТЕК "Дніпрообленерго" направлена постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с.29).

Того ж дня, 14 липня 2016 року Головним державним виконавцем Костирею О.В. зроблені запити до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, Відділу Держгеокадастру у Софіївському районі, Державної податкової служби, Пенсійного фонду України про наявність у ОСОБА_3 зареєстрованої сільськогосподарської техніки та зареєстрованих земельних ділянок, належних на праві власності, про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, боржника ОСОБА_3 (а.с.30,31).

15 липня 2016 року на запит головного державного виконавця Кистирі О.В. надано відповідь, що в Державній податковій службі України інфармація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, в Пенсійному фонді України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи стосовно ОСОБА_3 інформацію не знайдено, в Державній податковій службі України платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває,в Пенсійному Фонді України інформацію про ОСОБА_3 як особу-боржника, що отримує пенсію - не знайдено(а.с.31).

05 серпня 2016 року Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області надала відповідь, що в електронно-обліковій системі інспекції відсутня інформація про реєстрацію сільськогосподарської техніки у ОСОБА_3 (а.с.32).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, яку сформовано державним виконавцем Костирею О.В. 13.07.2016 року за ОСОБА_3 відсутнє зареєстроване нерухоме майно, або його обтяження (а.с.32)

29 вересня 2016 року Головним державним виконавцем Костирею О.В. складено акт , згідно якого виходом за адресою від 28.09.2016 року не виявлено майна, що належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення, в межах суми боргу. Здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна, виявились безрезультатними(а.с.34).

Головним державним виконавцем Костирею О.В. 29.09.2016 року прийнято постанову згідно п. 8 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 29.09.2017 року(а.с.3).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку що державним виконавцем проведено усі дії, передбачені законодавством, щодо примусового виконання рішення суду, тому підстави для задоволення скарги відсутні. Також відповідно до вимог ст..388 ЦПК України ( в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) стягнуто зі скаржника судовий збір за розгляд скарги.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення скарги, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду скарги, у достатньо повному обсязі з'ясував обставини справи, права і обов'язки сторін, перевірив доводи та заперечення сторін та дав їм належну правову оцінку, прийняв судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України ( в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічне положення міститься у ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

До спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону №606-ХІVвід 21 квітня 1999 року), що була чинною на час прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно частини 2,3 статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого

провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності

обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів, що містяться в матеріалах справи видно, що державним виконавцем Костирею О.В. було проведено виконавчі дії, які покладені на неї Законом, документально доведена відсутність у боржника ОСОБА_3 рухомого та нерухомого майна, сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, що належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення, також відсутність доходу, що підтверджується Актами державного виконавця та відомостями отриманими з відповідних реєстрів та державних установ.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги та визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа № 439/147/2012 р від 22.02.2012 року, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ«ДТЕК Дніпрообленерго» судовий збір у сумі 214,60 грн.

Колегія суддів вважає недопустимими посилання представника скаржника в апеляційній скарзі на тривалий час не відкриття державним виконавцем виконавчого провадження, оскільки дані доводи не були предметом розгляду в суді першої інстанції, тому під час перегляду в апеляційному порядку не підлягають дослідженню.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника про безпідставне стягнення судом першої інстанції судового збору за розгляд скарги за результатами її розгляду, оскільки дані посилання не узгоджуються із вимогами процесуального законодавства.

Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби судовий збір не сплачується.

Разом з тим, відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У відповідність із діючим на час розгляду скарги законодавством, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про стягнення судового збору із скаржника, через відмову в задоволенні скарги.

Дані висновки узгоджуються із положеннями статті 1 ЗУ «Про судовий збір», яка передбачає що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Розмір судового збору, визначений у відповідності до положення ч.2 ст.4 вище зазначеного Закону, за вимоги немайнового характеру, яка подана: юридичною особою справляється судовий збір з розрахунку одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( станом на дату звернення зі скаргою до суду у листопада 2016 року становив 1378 грн.)

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена із дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: