Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1637/17
Провадження по справі № 2/514/112/18
21 березня 2018 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Тончевої Н.М.
при секретарі Георгієвій О.А.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою : будинок №31, вулиця Суворова, село Малоярославець Два, Тарутинський район, Одеська область.
Свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку №31 по вулиці Суворова в селі Малоярославець Два Тарутинського району Одеської області, що підтверджується:
договором купівлі-продажу від 23 квітня 1971 року, посвідченим ОСОБА_3 нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №555;
витягом з облікової картки обєкта по господарського обліку на 2016-2020 роки.
Відповідач по справі ОСОБА_2 є сином позивача та значиться зареєстрованим у вказаному будинку.
Однак, з 2010 року відповідач ОСОБА_2 виїхав з вказаного будинку, не цікавиться будинком, не бере участі в оплаті комунальних послуг, тобто припинив виконувати обовязки члена сімї. На неодноразові прохання позивача знятись з реєстрації з вказаного будинку, відповідач не реагував.
Таке становище завдає позивачу певних незручностей, а саме він змушений за відповідача сплачувати певні комунальні послуги, не в змозі належним чином оформити субсидії.
У зв'язку з вищенаведеними обставинами позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №31 по вулиці Суворова в селі Малоярославець Два Тарутинського району Одеської області.
Позивач до судового засідання не зявився. Надав суду заяву, в якій просив свої вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянути справу за його відсутністю (а.с.24).
Відповідач повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання судовою повісткою за місцем фактичного мешкання, вказаним в позовній заяві, але на адресу суду повернулись поштові конверти з відміткою «адресат не проживает» (а.с.26), «по истечению срока хранения» (а.с.27).
В подальшому, відповідно до п. 9 ч. 1 перехідних положень нового ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, згідно якого справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача ОСОБА_2 до суду в судове засідання (а.с. 30), однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з'явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Судом достовірно встановлено, що будинок №31, розташований по вулиці Суворова в села Малоярославець-2 Тарутинського району Одеської області є власністю позивача ОСОБА_1, що підтверджується:
договором купівлі-продажу від 23 квітня 1971 року, посвідченим ОСОБА_3 нотаріусом Тарутинської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №555 (а.с.5-6);
витягом з облікової картки обєкта по господарського обліку на 2016-2020 роки (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим у вказаному будинку, що підтверджується довідкою Тарутинського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.12).
Крім того, з довідки виконавчого комітету Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області №495 від 18 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак не мешкає за вказаною адресою з 2010 року (а.с. 8).
Вказана обставина знайшла своє підтвердження у заявах-підтвердження свідків мешканців с. Малоярославець-2 Тарутинського району Одеської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.9).
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідач не надав суду ніяких доказів з приводу збереження за ним права користування житловим будинком.
Оцінюючі матеріали справи та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме : будинком №31 по вулиці Суворова в селі Малоярославець-2 Тарутинського району Одеської області, підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад шість місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81,89, 128, 264, 265, 268, 272, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком №31 по вулиці Суворова в селі Малоярославець-2 Тарутинського району Одеської області, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.М. Тончева