АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/2785/2018
У Х В А Л А

19 березня 2018 року місто Київ

справа № 761/15861/17

Апеляційний суд міста Києва у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року про повернення позовної заяви, постановленої під головуванням судді Макаренко І.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Банк Форум» про стягнення грошових коштів визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 07 лютого 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Банк Форум» про стягнення грошових коштів було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року за період з 30 січня 2018 року по 07 лютого 2018 року та докази про це.

01 березня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 отримав ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2018 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.97).

03 березня 2018 року на адресу Апеляційного суду міста Києва від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року.

На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначав, що ним помилково в апеляційній скарзі вказано, що копію оскаржуваної ухвали він отримав 23 січня 2018 року.

Вказував, що копія ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року була ним отримана 02 лютого 2018 року, що підтверджується реєстром вхідної кореспонденції.

Відповідно до ч.2 ст.294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно з п.13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена одноособово, без виклику осіб, які беруть участь у справі (а.с. 87).

05 січня 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва представнику позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було направлено копію ухвали суду від 14 грудня 2017 року про повернення позовної заяви (а.с.88).

Вказану ухвалу представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 отримав 02 лютого 2018 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції (а.с.99).

Апеляційна скарга апелянтом подана до суду 07 лютого 2018 року, вважаю, що дана апеляційна скарга подана в межах строку встановленого ч.2 ст.294 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Апеляційним судом міста Києва, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив звільнити апелянта від сплати судового збору, оскільки ОСОБА_2 є споживачем фінансових послуг, право якоїпорушено, а тому відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» воназвільняється від сплати судового збору.

Однак, дане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-185ц17 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII, що набрав чинності з 01 вересня 2015 року, статтю 5 про пільги щодо сплати судового збору, зокрема п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладено в новій редакції відповідно до якої не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Також, Закон України «Про судовий збір» в редакції від 01 січня 2017 року (з подальшими змінами та доповненнями) не містить пільг щодо сплати судового збору для споживачів.

При цьому, згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п'ятої Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб'єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об'єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об'єктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язково слід у системному зв'язку з нормами статей 1 - 6 Закону України «Про судовий збір».

Статті 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначають, що об'єктом справляння судового збору є процесуальний документ - позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об'єкта справляння судового збору.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1 - 6 Закону України «Про судовий збір, зокрема, статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону України «Про судовий збір» №484-VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів як окремих об'єктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом, то у таких випадках він зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (352,40 грн.)

Проте, представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 при подачі апеляційної скарги не сплачено судовий збір за подання вказаної апеляційної скарги.

А тому апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 352,40 грн. на реквізити: одержувач - УДКС у Солом'янському р-ні м. Києва, Банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, розрахунковий рахунок: 0010, МФО банку: 820019 та надати до Апеляційного суду міста Києва оригінал квитанції.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Керуючись ст.357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року відмовити.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про стягнення грошових коштів залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: БорисоваО.В.