Постанова

Іменем України

7 березня 2018 року

м. Київ

справа № 582/860/14-ц

провадження № 61-3944 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко НаталіяВікторівна,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області у складі судді Жмурченка В. Д. від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області у складі суддів: Лузан Л. В., Дубровної В. В.,

Сибільової Л. О., від 10 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 5 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 7 051 грн 93 коп. зі сплатою 0, 12 % річних з кінцевим строком повернення 4 грудня 2012 року. Оскільки позичальник зобов'язання за цим договором не виконував, у нього станом на 30 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 10 674 грн

03 коп., яку банк просив стягнути з відповідача.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем пред'явлено позов до особи, яка не є тотожною особі відповідача, яку визначив позивач відповідно до доданих до позовної заяви доказів на обґрунтування і доведення факту наявності між сторонами спірних правовідносин.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач не укладав з позивачем спірного кредитного договору від 5 лютого 2012 року, оскільки із зіставлених копій паспортів вбачається наглядна невідповідність особи, яка отримувала кредит, особі, яку суд викликав як відповідача у даній справі. Банк не скористався правом заявити клопотання про призначення експертизи, а на відповідача не можна покладати обов'язок доведення факту того, що він не підписував кредитний договір, оскільки банк не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що саме відповідач, а не інша особа, звертався до банку 5 лютого 2012 року для укладення спірного договору.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення із направленням справи в на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що саме на відповідача покладено обов'язок доведення факту того, що він не підписував кредитний договір. Останнім не було заявлено вимог про визнання недійсним правочину, а тому правомірність правочину презюмується. Докази видачі кредитних коштів знаходяться в матеріалах справи, однак відповідачем не спростовано того, що він їх не отримував.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

24 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що звертаючись до суду із зазначеним позовом, банк надав копії документів та розрахунки, а також вказав паспортні дані відповідача та зареєстроване його місце проживання, а саме: АДРЕСА_1.

Судами установлено, що на території смт Недригайлів вул. Депутатської не існує.

З наданої Недригайлівським сектором PC УДМС України в Сумській області інформації вбачається, що ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Коровинці Недригайлівського району Сумської області, на території Недригайлівського району зареєстрований по АДРЕСА_1 з 23 січня

2002 року.

Згідно з інформацією Недригайлівського РВ УМВС України у Сумській області 28 листопада 2014 року до райвідділу звернувся відповідач із заявами про те, що невстановлена особа з підробленим паспортом на його ім'я оформила кредити в установах банків «УкрСиббанк», «Банк РенесансКредит», «АльфаБанк» та «ПриватБанк». За заявами

ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України та проводяться слідчі дії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що із зіставлених копій паспортів вбачається наглядна невідповідність особи, яка отримувала кредит, особі, яку суд викликав як відповідача у даній справі, зокрема, не є тотожними зображені на фотокартках особи, не співпадає адреса реєстрації місця проживання, дата вклеювання фотографії, відсутність запису про групу крові на аркуші 7.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом частини першої статті 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З викладеного вбачається, що позивач самостійно визначає відповідача при зверненні до суду, при цьому відповідач має бути суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Проте, якщо позивач притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд, за відсутності клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, у позові відмовляє.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивачем пред'явлено позов до особи, яка не є тотожною особі відповідача, яку визначив банк згідно з доданих до позовної заяви доказів на обґрунтування і доведення факту наявності між сторонами спірних правовідносин, та за відсутності доказів того, що саме залучений у цій справі відповідач укладав з банком кредитний договір, скористався кредитними коштами і порушив умови взятого на себе зобов'язання, тобто порушив права позивача і є належним відповідачем, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної інстанції про те, що відповідач не спростував отримання ним коштів за кредитним договором безпідставні, оскільки позов було пред'явлено до неналежного відповідача.

Крім того, судами роз'яснювалося сторонам право заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проте позивач таким правом не скористався, отже не довів, що саме відповідач порушив його права невиконанням зобов'язання по кредитному договору.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк