Справа № 303/646/18
ряд. стат. звіту - 48
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2016 року між нею та ОСОБА_3 у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що до шлюбу, вони були знайомі лише кілька місяців, що у свою чергу було не достатньо для пізнати одне одного. Так, після народження доньки у них почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим, вони не можуть проживати як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дитини. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, він не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. На даний момент, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. З відповідачем вже близько півроку не проживає. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріально їй не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати малолітню доньку. Тому, на підставі вищенаведеного, вона (ОСОБА_2А.) звертається до суду та просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем ОСОБА_3 у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, 28 жовтня 2016 року, за актовим записом № 24, а також стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення нею повноліття, а також стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач - ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини, оскільки ніде не працює і не має можливості сплачувати такі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії І-ФМ № 152403, виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстровано шлюб 28 жовтня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №24 (а.с.8).

У сторін по справі народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ФМ №372685 виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 03 січня 2017 року (а.с.9).

-2-

Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається.

Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

-3-

Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, яка для повного і гармонійного розвитку її особистості повинна рости і виховуватися у атмосфері любові та розумінні.

Також, судом знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки - Тімеї, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн., яка у свою чергу є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення нею повноліття, оскільки позивачем доведено, а відповідачем визнано, що дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому обов'язок відповідача ОСОБА_2, як батька утримувати та надавати доньці матеріальну допомогу.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а відповідно до частини 4 статті 84 цього Кодексу, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Однак, враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований, він не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, то у задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.

На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 залишити прізвище - Плоскина.

Дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір'ю ОСОБА_2.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 та держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 84, 104, 105, 110, 112, 113, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволити частково.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області - 28 жовтня 2016 року, актовий запис № 24 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, позивачу по справі ОСОБА_2 залишити прізвище - Плоскина.

Дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір'ю ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_2, 22 липня 1985 року народження, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 а, Мукачівського району, Закарпатської області, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2018 року і до досягнення нею повноліття.

-4-

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_2, 22 липня 1985 року народження, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 а, Мукачівського району, Закарпатської області - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір у розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення.

Головуючий М.М.Пак