АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2050/17 Номер провадження 22-ц/786/445/18Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2017 року за заявою ТОВ "Довіра" про забезпечення позову за копіями виділених матеріалів цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра» до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Державного підприємства «Сетам» в особі Полтавської філії Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Андрій Миколайович про визнання незаконними та скасування заявки на реалізацію арештованого майна, протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсними акту про проведені електронні торги та свідоцтва про право власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на адміністративно-виробничу будівлю, розташовану в АДРЕСА_2, належну ОСОБА_2, жителю АДРЕСА_1.

Копію ухвали для виконання направлено Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької районної ради Полтавської області.

Ухвала допущена до негайного виконання.

З вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_2, оскарживши її в апеляційному порядку.

У поданих апеляційних скаргах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, прохає скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заява позивача про забезпечення позову є невмотивованою, не містить посилань на причини, у зв'язку з якими слід забезпечити позов, не містить обґрунтувань щодо існування реальної загрози утруднення або невиконання рішення суду про задоволення позову.

Проводити відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб він наміру не має, тому вважає, що заява ґрунтується на припущеннях.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, п. 9 статті 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень якого передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від Кременчуцького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Крім цього, відповідач ОСОБА_2 повідомлений про розгляд справи в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене та положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України справу можливо розглянути у відсутність осіб, які не з'явилися до суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 17.11.2017 р. ТОВ «Довіра» звернулося до суду першої інстанції з позовом до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Державного підприємства «Сетам» в особі Полтавської філії Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування заявки від 22 травня 2017 року № 6063 на реалізацію арештованого майна боржника ТОВ «Довіра», а саме: адміністративно-виробничої будівлі площею 109,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2; протоколу проведення електронних торгів № 263220 від 15.06.2017 р. стосовно продажу вказаної будівлі ОСОБА_2; визнання недійсними акту про проведені електронні торги від 05.07.2017 р. щодо продажу ОСОБА_2 через веб-сайт вказаного арештованого майна та свідоцтва про право власності на зазначену будівлю на ОСОБА_2

В обґрунтування позову ТОВ «Довіра» зазначило, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.10.2017 р., яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії державних виконавців Кременчуцького ВДВС по визначенню вартості вищевказаного нерухомого майна відповідно до звіту про незалежну оцінку майна № 213, що складений 11.04.2017 р. оцінювачем ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» ОСОБА_4, на підставі якого були складені заявка, протокол проведення електронних торгів та акт про їх проведення, на підставі яких було оформлене за ОСОБА_2 право власності на спірну будівлю.

Одночасно з позовною заявою ТОВ «Довіра» звернулося до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, в якій просило до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду даної позовної заяви накласти арешт на вищезазначену адміністративно-виробничу будівлю.

Заява обґрунтована тим, що дізнавшись про звернення до суду з вказаним позовом, ОСОБА_2, який є власником спірної будівлі, буде намагатися здійснити дії по відчуженню цього майна третім особам, виключно метою яких буде створення умов щодо неможливості виконання рішення суду в частині відновлення права власності ТОВ «Довіра» на дане майно.

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.11.2017 р. відкрито провадження по вказаній справі (а.с. 32).

Як вказувалося вище, ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.11.2017 р. заяву ТОВ «Довіра» про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на адміністративно-виробничу будівлю, розташовану в АДРЕСА_2, належну ОСОБА_2, жителю АДРЕСА_1. Копію ухвали для виконання направлено Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької районної ради Полтавської області. Ухвала допущена до негайного виконання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднути або зробити неможливим виконання рішення суду, що виразиться в розпорядженні відповідачем ОСОБА_2 спірним майном.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

За правилом ч. 1 ст. 151 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 р., яка була чинна на час постановлення оскаржуваної ухвали), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а за нормами ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно ст. ст. 151, 153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною третьою ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу права власності на спірну будівлю, яке на даний час зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2, який в силу закону має можливість розпорядитися належним йому майном на власний розсуд, у тому числі відчужити його на користь інших осіб.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що вона відповідає встановленим ст.151 ЦПК України (в редакції чинній на момент подання до суду заяви про забезпечення позову) вимогам, містить посилання на обставини справи, причини, у зв'язку із якими необхідно забезпечити позов та вид його забезпечення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем наведено достатньо підстав щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу на праві власності адміністративно-виробничу будівлю, яка, на думку позивача, може бути в будь-який час відчужена відповідачем на користь інших осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Обраний вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, співмірний із заявленими позовними вимогами.

Жодних доказів про те, що обраний позивачем вид забезпечення позову порушує чи може порушити права відповідача матеріали справи не містять та не надані відповідачем в суді першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги вірних висновки суду не спростовують. Ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального закону. Підстав для її скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 378, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 27.03.2018 р.

Головуючий: /підпис/ Чумак О.В.

Судді: /підпис/ Дряниця Ю.В.

/підпис/ Пилипчук Л.І.

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області Чумак О.В.