Провадження № 2/761/1453/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального апарату Служби безпеки України про визнання дій протиправними, визнання недійсним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Центрального апарату Служби безпеки України, згідно якого, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, поданої до суду 29.11.2017 року, просила суд: визнати право на житло дітей-близнят напівсиріт ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлого майора ОСОБА_4 , як таким, що порушено, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; визнати незаконним та скасувати рішення від 07.08.2014 року про зняття померлого майора ОСОБА_4 з квартирної черги у зв`язку зі смертю, відповідно до ст. 46 Конституції України діти, які втратили годувальника, мають право на соціальний захист по місцю роботи їхнього батька; зобов`язати житлово-побутову комісію центрального апарату СБУ внести зміни до справи квартирного обліку померлого майора ОСОБА_4 про факт народження двох його дітей, близнят-напівсиріт ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 47 Конституції України; визнати сім`ю померлого майора ОСОБА_4 , як таку, що потребує поліпшення житлових умов відповідно до Житлового кодексу України, а це 13,65 кв.м. на 1 дитину. Також, позивачка просила суд звільнити її від сплати судового збору за подання даного позову до суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.08.2014 року на засіданні Житлово-побутової комісії Центрального апарату Служби Безпеки України було розглянуто питання щодо зняття з квартирного обліку сина позивачки майора ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю останнього, а також прийнято рішення про зняття з квартирного обліку дружини ОСОБА_4 ОСОБА_5 у зв`язку з поліпшенням нею своїх житлових умов.

Разом з тим, на думку позивачки, вказане рішення Житлово-побутової комісії Центрального апарату СБУ від 07.08.2014 року є незаконним з огляду на наступне:

-Житлово-побутовою комісією Центрального апарату Служби Безпеки України не враховано факту народження дітей в померлого ОСОБА_4 ;

-Житлово-побутовою комісією Центрального апарату Служби Безпеки України не правильно розраховано житлову площу, на якій проживає сім`я померлого ОСОБА_4 , що, в свою чергу, дозволяє їх вважати потребуючими поліпшення житлових умов.

За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення конституційних прав на соціальний захист дітей померлого ОСОБА_4 , позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити з підстав, передбачених ст. 26 Конвенції ООН про прав дитини, ст.ст. 46, 47, 92 Конституції України, ст. 47 ЖК України, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального апарату Служби Безпеки України про визнання недійсним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії було повернуто позивачу для подання до належного суду з підстав, передбачених п.6 ч.3 ст. 108 КАС України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 року ухвалу судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24.07.2017 року скасовано, а справу направлено до Шевченківського районного суду м.Києва для продовження розгляду.

26.10.2017 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому вона просить при розгляді справи по суті врахувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9.

29.11.2017 року позивачкою у відповідь на запит суду від 10.11.2017 року було подано через канцелярію суду позовну заяву в новій редакції.

Ухвалою від 08.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

08.12.2017 року та 01.02.2018 року до суду надійшли клопотання позивачки, згідно змісту яких остання просила: долучити до матеріалів справи додаткові докази, а також заперечення по справі на інформацію від СБУ; справу розглядати за її відсутністю.

05.03.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно змісту якого останній просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки на даний час, з огляду на положення пункту першого частини другої статті 40 Житлового кодексу України та підпункту 1 пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укропрофради від 11.12.1984 року за №470 (надалі Правила), не має правових підстав для перебування на квартирному обліку в Центральному управління СБУ ОСОБА_5 та включення до її складу сім`ї дітей через самостійне поліпшення своїх житлових умов, а саме: придбання 36.07.2013 року у власність двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Під час судового засідання, яке відбулося 20.03.2018 року, ухвалою, постановленою судом не виходячи до нарадчої кімнати, були задоволені вищенаведені клопотання позивачки про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Крім того, в данному судовому засіданні суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, як то передбачено ст.ст. 19, 274 та п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, як вже зазначалось вище, позивачка звернулася до суду з заявою, в якій просила позов задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 07.08.2014 року на засіданні Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби Безпеки України було розглянуто питання щодо зняття ОСОБА_4 з квартирного обліку у зв`язку зі смертю та прийнято рішення про зняття дружини померлого ОСОБА_5 з квартирного обліку в СБУ на підставі п.1 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу України та п.п.1 п.26 Правил у зв`язку з поліпшенням нею житлових умов.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, підставами для звернення позивачки до суду з вказаним позовом слугувало те, що, на думку останньої, вищенаведене рішення Житлово-побутової комісії Центрального управління Служби Безпеки України від 07.08.2014 року є неправомірним, оскільки комісією при його прийнятті не тільки не враховано факту народження дітей в померлого ОСОБА_4 , а ще й не правильно розраховано житлову площу, на якій проживає сім`я померлого ОСОБА_4 , що, в свою чергу, дозволяє їх вважати потребуючими поліпшення житлових умов.

Так, як встановлено ст. 34 Житлового кодексу України, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

За змістом положень ст. 37 Житлового кодексу України, облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

При цьому, згідно зі ст. 38 Житлового Кодексу України порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Отже, в даному випадку, порядок організації забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям особам офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Служби безпеки України, а також особам, звільненим з військової служби в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у Службі безпеки України після звільнення та членам їх сімей, в тому числі, - членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали без вісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб та потребують поліпшення житлових умов врегульований Житловим кодексом України, Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 року за №792 (надалі Інструкція), а також Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за №1081 (надалі Порядок).

В свою чергу, відповідно до п.24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

Пунктами 3.4-3.6 Інструкції передбачено, що для зарахування на облік співробітник подає на ім`я керівника підрозділу Центрального управління, органу, закладу чи установи СБУ рапорт про прийняття на квартирний облік, який підписується повнолітніми членами його сім`ї, що проживають разом з співробітником і бажають разом з ним стати на квартирний облік.

Разом з тим, пунктом 3.17 Інструкції імперативно закріплена обов`язковість перереєстрації співробітників, які перебувають на квартирному обліку, в період з 1 жовтня до 1 грудня, під час якої перевіряються їх облікові дані. Перереєстрація проводиться з обов`язковим поданням особами, які перебувають на квартирному обліку, оновлених довідок з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію, місця служби з перевіркою підстав подальшого перебування на квартирному обліку.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22.06.2011 року перебував на квартирному обліку в Центральному управлінні СБУ складом сім`ї 2 особи (він та дружина ОСОБА_5 ) у списках осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом на підставі рапорту від 11.04.2011 року, де він просив зарахувати на квартирний облік в Центральному управлінні СБУ тільки його та дружину ОСОБА_5 .

Зі змісту довідки форми №3 від 31.03.2011 року вбачається, що з 17.03.2011 року ОСОБА_4 разом із дружиною були зареєстровані по АДРЕСА_2 без надання ліжко-місця цим.

Водночас, 04.10.2013 року дружина ОСОБА_4 знялася з реєстрації по АДРЕСА_2 у зв`язку з реєстрацією за новим місцем проживання, а саме у двокімнатній квартирі житловою площею 29,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить їй згідно з договором купівлі-продажу.

Крім того, судом встановлено, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які народилися 24.08.2013 року, з 2013 року були зареєстровані у вищевказаній квартирі разом з їх матір`ю.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження з наявної в матеріалах справи довідки від 03.04.2014 року за №360.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 за своє життя звертався до житлової комісії з проханням внести зміни до справи квартирного обліку, а також повідомляв Житлову комісію, як про придбання 26.07.2013 року його дружиною квартири, так і про народження в нього 24.08.2013 року дітей, матеріали справи не містять.

Тобто, посилання позивачки на те, що житлово-побутовою комісією при знятті з квартирного обліку ОСОБА_4 не було враховано факту народження дітей є безпідставними, оскільки самим ОСОБА_4 , в порушення вищенаведених вимог Інструкції, не було подано відповідних відомостей як про факт народження дітей, так і про факт придбання дружиною квартирою.

Щодо тверджень позивачки про неправильний розрахунок Житлово-побутовою комісією Центрального апарату Служби Безпеки житлової площі, на якій проживає сім`я померлого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.30 Порядку та п.3.15 Інструкції співробітники та члени їх сімей знімаються з обліку у разі поліпшення житлових умов, унаслідок чого відпала потреба в наданні житла.

У відповідності до ч.4 ст.40 ЖК України та абз. 1 п.28 Правил зняття з квартирного обліку проводиться органами, які винесли або затвердити рішення про взяття громадянина на облік, що й було вчинено у даному випадку.

Як вже зазначалось вище, підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов, визначені ст.34 ЖК України та п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українських РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470, за якими, зокрема, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які забезпечені житловою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок, виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок.

В свою чергу, в п.п. 2, 5 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і Президії Київської міської ради профспілок від 30.04.1991 року №234, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв.м. включно для кожного члена сім`ї.

Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини щодо придбання ОСОБА_5 квартири житловою площею 29,3 кв.м., де вона разом із дітьми зареєстрована з 2013 року, та, як наслідок, має житлову площу більше 7,5 кв.м. включно для кожного члена сім`ї, суд приходить до висновку, що рішення Житлово-побутової комісії Центрального управління СБУ від 07.08.2014 року стосовно зняття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартирного обліку в СБУ є правомірним, а правових підстав для перебування на квартирному обліку в Центральному управління СБУ ОСОБА_5 та включення до її складу сім`ї дітей не має.

Також, слід зазначити, що при зверненні до суду з цим позовом, позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на порушення конституційних прав на соціальний захист дітей померлого ОСОБА_4 .

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Проте, всупереч вищенаведених вимог законодавства, жодних доказів стосовно того, що рішення відповідача про зняття з квартирного обліку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будь-яким чином порушує саме її права, матеріали справи не містять.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального апарату Служби безпеки України про визнання дій протиправними, визнання недійсним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Центрального апарату Служби безпеки України про визнання дій протиправними, визнання недійсним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 21.03.2018 року.

Суддя: