АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Київ

Справа № 22-2404 Головуючий у судді 1-ї інстанції - П`ятничук І.В.

Унікальний № 759/12704/17-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

В своєму позові позивач просила з урахуванням уточнень до позовних вимог стягнути з ОСОБА_1 на її користь Ѕ частину від загальної суми додаткових витрат на неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, сплачених особисто за власний рахунок, що складає 45 627 гривень.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_4 2007 р.н. та сина ОСОБА_5 2008 р.н. В 2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 3 500 грн. щомісячно.

Також позивач зазначила, що на даний час діти потребують додаткових витрат, що пов'язані із витратами на лікування, навчання, придбання речей, оскільки коштів які відповідач надає як аліменти не вистачає, а самостійно вона не має можливості забезпечити дітей всім необхідним.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 38 793 грн. 50 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове яким задовольнити апеляційну скаргу.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував надані належні письмові докази , які підтверджують матеріальний стан, а саме довідку з місця роботи про розмір місячної заробітної плати, договір позики, оплату за проведення операції батька та матері, що ставить його в дуже скрутне матеріальне становище.

Апелянт зазначає, що в рішенні суду першої інстанції не було вказано відомостей про його матеріальний стан та витрати, які на протязі 2016-2017рр. ним були понесені.

Також зазначає те, що суду першої інстанції було надано всі докази , того що в нього немає заборгованості по сплаті аліментів, а позовні вимоги до нього вважає завищені.

У зв'язку з чим просить зменшити розмір додаткових витрат, оскільки дані обставини ставлять відповідача у важке матеріальне положення.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час, і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі та їх представників, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року.

У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2015 року шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Як встановлено в судом першої інстанції на даний час діти проживають разом з матір'ю.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг №328 від 13 травня 2016 року ОСОБА_5 2008 року навчається в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей», вартість навчання становить 1 500 грн. на місяць.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг №628 від 07 липня 2016 року ОСОБА_4 2007 р.н. навчається в приватному загальноосвітньому закладі «Гімназія Апогей», вартість навчання становить 1 500 грн. на місяць.

Відповідно до контракту від 28 травня 2014 року до 2016 року ОСОБА_4 навчалась в НЗОГ «Прем'єр» з вартістю навчання 4000 грн.

Як вбачається з квитанції до прибуткового - касового ордера №933 від 16.08.2016 року позивачем одноособово сплачено заборгованість за навчання ОСОБА_4 в гімназії «Прем'єр» в розмірі 6 267 грн.

Також як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору про надання послуг від 03 липня 2017 р. ТОВ «Еврідей фітнес» надано позивачу послуги щодо відвідування дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5. спортивної секції плавання з персональним тренером за що позивачем одноособово було сплачено 5 300 грн.

Також позивачем самостійно було сплачено за проведення святкування дня народження дитини ОСОБА_4 в МЗ «Дитяча планета» 10 387 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем проведено оплату консультації дітей у лікаря окуліста та замовлено відповідно до приписів лікаря окуляри за що сплачено кошти в розмірі 4330 грн.

Також, з 2016 р. позивачем самостійно сплачується вартість навчання дітей в навчальному закладі за що відповідно до наданих суду квитанцій сплачено 56 690 грн. та 5000 грн. в якості благодійного внеску за освітню діяльність гімназії «Апогей».

Також як вказує позивач нею сплачено 3 280 грн. витрат в батьківські комітети класів де навчаються діти, що підтверджується смс перепискою.

Таким чином позивачем з урахувань уточнень до позову самостійно понесено витрати на утримання дітей в розмірі 91 254 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1, як батько дитини, повинен брати участь у додаткових витратах на утримання доньки та сина, однак не брав участь протягом певного періоду, а обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, не в повному обсязі знайшли свого підтвердження.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2015 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають двоє дітей - доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ставила перед судом питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей, та надала документи, на їх підтвердження, зокрема:

- 6 267 грн. - копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 933 від 16.08.2016 року про сплату заборгованості за навчання за травень місяць (5 229 грн.) та харчування за квітень місяць (1038 грн.) у навчальному закладі освіти гімназія «Прем'єр» у період 2015-2016 (а.с. 23).

- копію акту звіряння взаємних розрахунків за період 2016 року - червень 2017 року між Приватним загальноосвітнім навчальним закладом «Гімназія «Апогей» і ОСОБА_4 в сумі 20 770грн. (а.с. 24).

- копію акту звіряння взаємних розрахунків за період 2016 року - червень 2017 року між Приватним загальноосвітнім навчальним закладом «Гімназія «Апогей» і ОСОБА_5 в сумі 20 770грн (а.с. 25).

- копію квитанції сплаченою одно особо ОСОБА_3 у розмірі 5 300 грн. за надання послуг щодо відвідування дітей спортивної секції з плавання з персональним тренером (а.с. 26).

- копії чеків з мережі закладів «Дитяча планета» за святкування дня народження ОСОБА_4 в сумі 10 387 грн. (а.с.27-28).

- копії чеків №36983 та № 6528 за понесені витрати на консультації лікаря окуліста та замовлення відповідно до приписів лікаря окуляри в сумі 4 300 грн.(а.с.29).

- копія квитанції в сумі 5 000 грн. в якості благодійного внеску за освітню діяльність гімназії «Апогей» (а.с. 32) .

Також, судом встановлено, що 13.11.2017 року позивач звернулась з заявою про збільшення позовних вимог в якій посилаючись на те, що під розгляду справи нею було додатково понесені додаткові витрати на утримання дітей у підтвердження додала копії квитанцій в розмірі 14 450 грн. (а.с. 49-52 ) а також додала копію скріншоту з мобільного телефона смс переписки на підтвердження сплати кошти, внесенні в батьківський комітет в сумі 3 280 грн. за двох дітей.

Вирішуючи спір та стягуючи з відповідача додаткові витрати на дитину, суд першої інстанції вірно виходив з того, що витрати понесені на святкування дня народження та витрати на оплату вимог батьківського комітету класів де навчаються діти не є додатковими витратами на утримання дітей і повинні покриватись з аліментів які сплачуються на утримання дітей ОСОБА_1

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 280 грн., оскільки доказів та підстав для вказаних витрат немає.

Судом першої інстанції вірно відмовлено у вимозі позивача про стягнення з відповідача витрат на харчування у дошкільному навчальному закладі, оскільки вказані витрати не можуть вважатися додатковими витратами у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України.

Проте з стягнутої суми вбачається, що суд першої інстанції помилково відніс до заборгованості додаткових витрат сплату за харчування у приватному загальноосвітньому закладі « Гімназія «Апогей», а тому вказана сума підлягає виключенню.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено погіршення свого матеріального стану, а тому у суду відсутні підстави зменшувати розмір додаткових витрат, виходячи з наступного.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що судом незаконно не враховано матеріальне становище відповідача та оплату за проведення операції батька та матері, що ставить його в дуже скрутне матеріальне становище.

Апелянтом не було надано як до суду першої інстанції так і до апеляційного суду доказів того, що саме він ніс матеріальні витрати за лікування своїх батьків. Надані апелянтом чеки та квитанції про оплату лікування не містять відомостей, про те, що медичні послуги сплачені саме ним, навпаки як на квитанціях зазначено платником ОСОБА_8 (мати відповідача).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що ним було оплачені всі витрати за 2016 рік за відвідування приватних загальноосвітніх закладів, оскільки надані копії квитанції не стосуються того періоду та тих витрат на які заявлені вимоги позивача.

Також колегія суддів не приймає до уваги довідку про відсутність у відповідача заборгованості по аліментам, оскільки це не є предметом спору.

Висновок суду першої інстанції щодо розподілу додаткових витрат на суму 38 793 грн. є помилковим, оскільки суд першої інстанції стягнув з відповідача додактові витратиз урахуванням суми 5 000 грн. на благодійний внесок за освітню діяльність гімназії «Апогей» і включив оплату за харчування в гімназії, що не є викликаними особливими обставинами.

Колегія суддів досліджуючи матеріали справи та всі наявні квитанції, чеки які були надані для підтвердження понесених додаткових витрат, прийшла до висновку що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з наступних підстав.

Згідно з розрахунком по квитанціях, які містяться в матеріалах справи встановлено наступне:

5 229 грн. - заборгованість за навчання (травень 2015 року) у гімназії "Прем'єр" (а.с. 23)

5 300- тренування, басейн (а.с. 26)

4 330 грн. - лікар, окуляри (а.с. 29)

Навчання в гімназії "Апогей":

1500 грн. - за вересень 2016 року (а.с. 32)

3 600 грн. - за жовтень 2017 року (а.с. 49)

3 800 грн. - за грудень 2017 року ( а.с. 52).

2 000 грн. - за вересень 2017 року (а.с. 95)

1500 грн. - за жовтень 2017 року (а.с. 96)

1500 грн. - за грудень 2017 року (а.с. 100)

1 500 грн. - за січень 2017 року (а.с. 103)

1500 грн. - за лютий 2017 року (а.с. 105)

1 500 грн. - за березень (а.с. 107)

1 500 грн. - за квітень (а.с. 108)

1 500 грн. - за травень (а.с. 110)

2 000 грн. - за вересень (а.с. 113)

1500 грн. - за жовтень (а.с. 114)

1 500 грн. - за листопад (а.с. 116)

1500 грн. - за грудень (а.с. 118)

1 500 грн. - за січень (а.с. 119)

1500 грн. - за лютий (а.с. 121)

1 500 грн. - за березень (а.с. 123)

660 грн. - березень (а.с. 124)

1 500 грн. - квітень (а.с. 125)

1 500 грн. - травень (а.с. 127)

1 500 грн. - червень (а.с. 129)

Загальна сума : 57 719 грн.

Згідно з розрахунком колегії суддів з урахуванням всіх наявних в матеріалах справи доказів, які підтверджують понесені додаткові витрати сума яка підлягає стягненню складається з наступного.

57 719 грн. (загальна сума додаткових витрат) / 2= 28 859,5 грн. (розмір додаткових витрат, яка припадає на кожного з батьків).

В іншій частині рішення суду першої інстанції належіть залишити без змін.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України (в редакції 2004 року), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року в частині суми стягнення додаткових витрат на дитину підлягає зміни.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року змінити.

Зменшити суму додаткових витрат яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) з 38 793 грн. 50 коп. до 28 859 грн. 50 коп.

В решті рішення суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15 березня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль