АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Харків

справа № 634/1033/16-ц

провадження № 22-ц/790/404/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа : Сахновщинський ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Сахновщинський ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення заборгованості по аліментним платежам та неустойки прострочення сплати аліментів, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області, ухвалене 28 липня 2017 року, під головуванням судді Нестеренко О.С., в залі суду в смт. Сахновщина,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 20 липня 2004 року було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до його повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів по вищевказаній справі було пред`явлено до виконання до ВДВС Сахновщинського РУЮ Харківської області.

01 червня 2016 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №21664869 по виконанню виконавчого листа №2-200 від 20 липня 2004 року виданого Сахновщинським районним судом Харківської області у зв`язку з тим що боржник ОСОБА_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні у Харківському обласному військовому комісаріаті № АДРЕСА_1 .

У період з 01 жовтня 2013 року по 26 липня 2016 року боржник ОСОБА_2 , ніде не працював, аліменти не виплачував, добровільно матеріальної допомоги не надавав, заборгованість не погашав, в результаті чого за боржником виникла заборгованість по аліментним платежам, за вище зазначений період.

Відповідно до розрахунку від 15.03.2016 року №616/1435-29 проведеного в.о. начальника Сахновщинського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Пісковською З.С., заборгованість по аліментним платежам за боржником, ОСОБА_2 , станом на момент повноліття дитини ОСОБА_3 , становить 38690 грн. 77 коп.

До теперішнього часу відповідач вказану заборгованість не сплатив і не бажає сплачувати, хоча працездатний. Заборгованість по аліментним платежам виникла з вини відповідача, оскільки він, не бажав надавати матеріальну допомогу, передбачену законом, не бажав виконувати рішення суду.

На даний час, син, ОСОБА_3 , навчається в Полтавському національному педагогічному університеті ім.В.Г.Короленко на 1 курсі факультету фізичного виховання денного відділення комерційної форми навчання.

В зв`язку з цим, позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментним платежам на утримання дитини в розмірі 38690 грн. 77 коп. та неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 18332 грн.62 коп., а всього 57023 грн. 39 коп..

Заочним рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , заборгованість по аліментним платежам на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 38690 грн. 77 коп. та неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 18332 грн.62 коп. а всього 57023 грн. 39 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат, які вирішено стягнути з відповідача на користь Держави.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Вказаний розрахунок був проведений без врахування сплачених платежів у жовтня 2014 року у розмірі 500 грн., також містить арифметичні помилки. Також зазначає, що постійно надає сину допомогу на навчання, лікування та проживання в квартирі, яку винаймає його син ОСОБА_3 , що підтверджується банківською роздруківкою.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року в редакції чинній на момент розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 20 липня 2004 року, справа №2-200 було видано виконавчий лист №2-200 від 20.07.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до його повноліття.

Задовольняючи вимоги позивача та стягуючи з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у сумі 38 690 грн. 77 коп. суд першої інстанції вважав розмір заборгованості доведеним листом в.о. начальника Сахновщинського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Пісковською З.С. від 15.08.2016 року.

Між тим судова колегія частково не погоджується із висновкам суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості по аліментам.

Як вбачається зі розрахунку, який наведено в листі в.о. начальника Сахновщинського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Пісковською З.С., він був проведений починаючи з 01 жовтня 2013 року по 26 липня 2016 року, за зазначений період нараховано до сплати 23300,90 грн.

Крім того у вказаному листі зазначено про те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження було проведено декілька розрахунків по заборгованості, виконавчий лист надійшов до Сахновщинського районного відділу ДВС 01.10.2010 року з нарахованою заборгованістю на суму 4609,14 станом на 12.08.2010 року, тому загальна заборгованість по невиплаченим аліментам станом на 26.07.2016 року становить 38690,77 грн.

Колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за доказами, які є в матеріалах справи можливо перевірити лише за період з 01 жовтня 2013 року по 26 липня 2016 року. Розрахунку заборгованості як такого за інші періоди матеріали справи не містять. В листі ДВС констатовано лише розмір заборгованості, який відповідачем не визнається.

Крім того у вказаному розрахунку не врахована сума сплачених аліментів у розмірі 500 грн сплачених у жовтні 2013 року та у розмірі 1000 грн, сплачених згідно квитанції від 19 березня 2016 року (а.с 131).

Крім того, розрахунок заборгованості включає нарахування за весь липень 2016 року, в той час, як 26 липня 2016 року дитина, на утримання якої стягнуто аліменти, досягла повноліття.

Відповідач наполягає на тому, що ним виконувались аліментні зобов*язання, на підтвердження чого надав квитанції (а.с. 109-142).

Проте, із змісту зазначених квитанцій вбачається, що лише одна з них на 1000 грн. від 19 березня 2016 року (а.с 131) свідчить про сплату аліментів на користь ОСОБА_4 , в решті платниками або одержувачами є інші особи, або відсутня можливість ідентифікувати платника та отримувача. У зв`язку із цим, вказані квитанції не можуть бути прийняті судом у якості доказів сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , оскільки отримувачем у багатьох квитанціях є ОСОБА_3 , а платником взагалі є особа, яка не є стороною у справі. З деяких квитанції не вбачається, ким саме були сплачені вказані кошти та ким були отримані.

Перерахування коштів особисто ОСОБА_3 на власний розсуд відповідача колегія суддів не вважає належним виконанням аліментних зобов*язань, оскільки аліменти стягнуто на користь ОСОБА_5 , яка і несе витрати по утриманню дитини.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21400 грн - заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 01 липня 2016 року та 1562,87 грн - аліменти за 26 днів липня 2018 року за вирахуванням 500 грн. сплачених у жовтні 2014 року та 1000 грн, сплачених 19 березня 2016 року.

Загалом з відповідача на користь позивача за період з 01 жовтня 2013 року по 26 липня 2016 року підлягає стягненню 21 800 грн. 90 коп. (21440 грн + 1562,87 500 1000).

Розмір заборгованості за інші періоди не підтверджений належними та допустимими доказами.

Також зміні підлягає сума пені стягнутої з відповідача на користь позивача.

Так, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи із того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не здійснювалась сплата аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені та помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові №6-94цс15 від 01.07.2015 року.

Позивачем надано розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2015 року по липень 2016 року (а.с. 16), з якого вбачається, що при здійсненні розрахунку не взято до уваги той факт, що заборгованість за вказаний період частково погашена згідно квитанції від 19 березня 2016 року в сумі 1000 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) на загальну суму 17 112, 62 грн. При цьому колегія суддів приймає розрахунок пені, наданий позивачем (а.с. 16) окрім суми нарахованої на заборгованість за березень 2016 року 2272,86 грн., замість якої слід обраховувати суму 1052,86 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат у сумі 551 грн. 20 коп. підлягає скасуванню, оскільки відповідач є учасником бойових дій, судові витрати по сплаті судового збору за подання позову слід віднести на рахунок держави.(а.с 74)

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи .

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 липня 2017 року - змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Новоолександрівка Сахновщинського району Харківської області, ІПН: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість по аліментним платежам на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 21 800 грн. 90 коп. (двадцять одна тисяча вісімсот гривень 90 коп.) та неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 17 112 грн.62 коп. (сімнадцять тисяч сто дванадцять гривень 62 коп.), а всього 38 913 грн. 52 коп. (тридцять вісім тисяч дев`ятсот тринадцять гривень 39 коп.).

Заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 липня 2017 року в частині стягнення судових витрат скасувати. Витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. віднести за рахунок держави.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 березня 2018 року.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

С.С. Кругова