РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Мукачівська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Мукачівська районна державна нотаріальна контора про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в Мукачівському районі, с.Бобовище, вул..Миру,20.

Позовні вимоги обґрунтовуються обставинами щодо наявності у позивача всіх правових підстав для визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно за ОСОБА_4 яка була його забудовником.

Необхідність вирішення такого питання у судовому порядку, пов'язана з тим, що мати позивача за час свого життя, та за умови фактичного користування домоволодінням, не оформила право власності на нього, в зв'язку з чим позивачу було відмолено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутності, де зазначив, що позовні вимоги з наведених в позовній заяві підстав підтримують в повному обсязі, просить суд позов задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Однак , сільським головою на адресу суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, вирішення позовних вимог залишають на розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Мукачівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Однак , на адресу суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, вирішення позовних вимог залишають на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

З доданого до позовної заяви свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 08.09.1973 року у виконкомі Бобовищенської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області уклали шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, прізвище після укладення шлюбу «Бабіля» (а.с.7).

Матірю ОСОБА_6 являється ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія ІV-ФМ № 278676 видане виконкомом Бобовищенської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 12.09.1991 року (а.с.6)).

Згідно свідоцтва про смерть, серії І-ФМ № 201214 виданого виконкомом Бобовищенської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 09.11.2015 року, ОСОБА_4 померла 07.11.2015 року (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Постановою № 77/02-31 від 14.02.2017 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Бобовище, вул.Миру, 20 Мукачівського району і який належав ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 12).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено право звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадщину. ВССУ в ОСОБА_7 №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також зазначив, що коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку; за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи, суд приймає до уваги також наступне.

Відповідно до абзаців другого та третього пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Так, ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності з положеннями ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. спадкоємцем, що прийняв спадщину визнається, вважається особа, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Оцінюючи фактичні обставини по справі на предмет їх відповідності вищевказаним нормам цивільного законодавства суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Із довідки № 180 від 14.02.2017 року вбачається, що згідно даних по господарського обліку Бобовищенської сільської ради забудовником спадкового домоволодіння по вул.Миру, 20 в с.Бобовище Мукачівського району являється ОСОБА_4 (а.с. 14)

Згідно довідки №56 від 16 березня 2018 року виданої Бобовищенською сільською радою громадянці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно надана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею0,15га.

Як свідчить інформаційна довідка №17 від 14.03.2018 року Мукачівського РБТІ та ЕО ТОВ «Зодчий і К», що згідно архівних даних та записів в реєстровій книзі, право власності на домоволодіння за адресою с.Бобовище, вул.Миру, 20 Мукачівського району не зареєстровано.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом ОСОБА_7 юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦКта Законом України від 1 липня2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_7 юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, або коли правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Оцінюючи фактичні обставини по справі на предмет їх відповідності вищевказаним нормам цивільного законодавства суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач в однозначній мірі є спадкоємцем майнових активів як за своєю матір»ю, яка була фактичним забудовником та володільцем Домоволодіння. В свою чергу, воно не підлягало обов'язковій державній реєстрації. Вказана обставина пояснює фактичну відсутність правовстановлюючих документів на Домоволодіння. Також позивач, у повній мірі дотримався і законодавчо визначеного порядку оформлення власності на спадкове майно, а саме звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса, однак отримала відмову, тому її звернення щодо визнання за нею права власності на спадкове майно підлягає судовому захисту.

З урахуванням вищенаведених фактичних обставин по справі та приписів законодавства, чинного у періоді виникнення та цивільно - правової реалізації відносин із спадкування Домоволодіння, а також оформлення права власності на нього, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12,13, 81, 223, 263, 265 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Мукачівська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Миру,20 в с.Бобовище Мукачівського району, Мукачівського району, Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на: на житловий будинок № 20 по вул.Миру в с.Бобовище Мукачівського району, позначений на плані літерою «А»; літню кухню позначену на плані літерою «Б»;сарай позначений на плані літерою «В»;сарай позначений на плані літерою «Г»;вбиральню, позначену на плані літерою «Д».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча Л.В. Курах