Справа № 495/7460/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 березня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області в складі :

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Скотикайло Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про зменшення розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 192 СК України просить: зменшити розмір виплати аліментів, що є занадто високим, з проханням врахувати відсутність постійного прибутку; зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 з 1212,42 грн. до 500 грн, але не більше 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що за рішенням Галицького районного суду м.Львів та на підставі виконавчого листа № 2-1650 від 05.05.2011 року, він сплачує аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

30.11.2015 року від другого шлюбу у нього народилась дитина ОСОБА_4, про що є відповідний актовий запис № 13250 від 29.12.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції.

На даний момент він також утримує дружину, яка перебуває у декретній відпусці по догляду за дитиною ОСОБА_4 та не має будь-якого рухомого або нерухомого майна, не має постійного прибутку, його заробітна плата є непостійною та нестабільною.

Враховуючи усе вищенаведене, просить його позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, визначених у позові.

Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутності, в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача, оголосивши заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно на підставі виконавчого листа, виданого Галицьким районним судом м. Львів про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини щомісячно на утримання дитини: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.03.2011 року та до досягнення дитиною повноліття, 22.06.2011 року було відкрито виконавче провадження /л.с.9/.

Станом на 31.08.2017 року встановлена заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_1 у розмірі 1981,61 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеного старшим державним виконавцем Березнюк А.В. /л.с.12-13/.

У підтвердження сплати аліментів позивач надав до матеріалів справи фіскальний чек ПН 55, з якого вбачається, що 19.09.2017 року позивач перерахував електронним переказом ОСОБА_2 у м. Львів аліменти на загальну суму 3194,61 грн. /л.с.14/.

ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що розмір аліментів, які він сплачує на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є занадто високим, оскільки він не має постійного заробітку, на теперішній час має іншу родину, другу дитину, та утримує дружину, яка знаходиться у декретній відпусці по догляду за дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, дійсно з матеріалів справи вбачається, що 02.09.2011 року позивач одружився із ОСОБА_6, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 155664 /л.с.10/.

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_4 ,30.11.2015 року, що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження дитини /л.с.11/

Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідач надала до суду письмові заперечення, у яких вказувала на те, що їх спільний з відповідачем син часто хворіє, йому протипоказані фізичні та психоемоційні перенавантаження, він погано засвоює будь-яку інформацію, постійно потребує уваги, допомоги, контролю.

З 2013 року перебуває на обліку у відділенні сімейного лікаря 1-ї міської лікарні.

Відповідач перебуває на обліку у ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років з 31.12.2010 року, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». ЇЇ доходи є незначними. Через стан здоровя сина та стан свого здоровя не може мати постійну роботу. Проживає з двома дітьми разом із батьками. На її утриманні знаходиться ще одна дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, студенка 3-го курсу платного відділення Національного університету «Львівська політехніка», на що потрібні додаткові грошові витрати. Батьки пенсіонери, часто хворіють, батько інвалід 2-ї групи з 1999 року, переніс два інфаркти. Їх розмір пенсії невеликий, самі потребують матеріальної допомоги. До того ж зазначає, що мінімальний розмір на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня становив 1860 грн, тобто 50 % становитиме 930 грн., що для її 11-річного сина є недостатнім.

Обгрунтовуючи свої вимоги відповідач надала до суду наступні докази: виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3, довідку з ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області № 7500 від 09.11.2017 року про отримання ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1, копію своєї трудової книжки, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 359883, довідку з місця проживання про склад сім`ї і прописки. Також позивач зазначала, що станом на 31.01.2018 року заборгованість по аліментам позивача складає 6842,16 грн., про що надала розрахунок заборгованості по аліментам від 12.02.2018 року.

На підставі вказаного вище відповідач просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, яка є обов'язковою для всіх судів України за приписами ст.360-7 ЦПК України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

ОСОБА_8 Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищевикладене, а саме наявність у позивача іншої родини та дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також враховуючи, що мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прийнявши до уваги, що неповнолітній ОСОБА_3 дійсно часто хворіє, потребує додаткового догляду, а мати, відповідач по справі перебуває на обліку у ГУ Пенсійного фонду України, та отримує досить невисокий розмір пенсії, тобто її доходів не вистачає для нормального духовного, культурного, фізичного розвитку дитини, взявши до уваги розрахунок заборгованості по аліментам позивача та враховуючи, що він не має постійного прибутку, а тому, маючи іншу родину не в змозі забезпечувати належний рівень утримання іншої дитини, суд приходить до висновку, про необхідність зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Галицього районного суду м.Львів, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до 09.01.2024 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184,192 СК України, ст. ст. 12,13,83,263,264,265,279,430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Галицього районного суду м.Львів за виконавчим листом № 2-1650 від 05.05.2011 року, стягнувши з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КЕ 429753, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії КС 313714, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до 09.01.2024 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КЕ 429753, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч.1 ЦПК України.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: