Справа № 296/5134/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"28" лютого 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря Галіцької А.М.

розглянуши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі також - відповідач) у якому зазначив, що 04.10.2010 між ним та відповідачем укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач умов договору належним чином не виконала у зв'язку з чим станом на 30.04.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 46249,24 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3996,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 36286,46 грн., заборгованості за пенею 3287,29, а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 2178,53 грн. - штрафу (процентна складова), яку просив стягнути з відповідача.

У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, судові повістки, направлені на її адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04.10.2010 року ОСОБА_2 звернулася з анкетою - заявою б/н до ПАТ КБ "ПриватБанк" про надання їй кредиту, відповідно до якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписавши дану заяву відповідач погодилася з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, й погодилася з тим, що зазначена заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг, укладеним з банком.

Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як вбачається з наявних матеріалів справи ОСОБА_2 не виконала взяті на себе кредитні зобов'язання й не погашала в повному обсязі кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 30.04.2017 утворилась заборгованість у розмірі 46249,24 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3996,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 36286,46 грн., заборгованості за пенею 3287,29, а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 2178,53 грн. - штрафу (процентна складова).

Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені у розмірі 3287,29 грн. та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2178,53 грн.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів.

Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 3996,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 36286,46 грн., заборгованості по штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2178,53 грн. підлягають задоволенню, а вимога про стягнення заборгованості за пенею 3287,29 грн. не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1486 грн. 27 коп. (1600,00 грн. х 42961,94 грн. / 46249,24 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 банк "Приватбанк" заборгованість у розмірі 42961 (сорок дві тисячі девятсот шістдесят одну) грн. 94 коп. та судовий збір у сумі 1486 (одну тисячу чотириста вісімдесят шість) грн. 27 коп.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Cуддя О. П. Сингаївський