Провадження№2/235/34/18
Справа №235/3396/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 березня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі Лебеденко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

за участю прокурора Рудь К.А.

розглянувши у судовому засіданні в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 управління національної поліції в Донецькій області, ОСОБА_6 Державної казначейської служби у м. Покровську Донецької області треті особи: ОСОБА_7, Покровська місцева прокуратура про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 управління національної поліції в Донецькій області, ОСОБА_6 Державної казначейської служби у м. Покровську Донецької області треті особи: ОСОБА_7, Покровська місцева прокуратура про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 17.09.2016 року він знаходився у своїх знайомих в районі вулиці Шевченка в м. Покровськ Донецької області, а автомобіль марки ВАЗ 21021 реєстраційний номер И4162 ДО, який належить на праві власності ОСОБА_8, і який йому було надано у користування, стояв на паркові біля магазину «Хозяин». Оскільки він вживав алкогольні напої, близько 0 годин 50 хвилин він визвав свою жінку, щоб вона відвезла додому, та в момент, коли її чекав, до нього підійшли працівники поліції, серед яких був сержант поліції ОСОБА_7 та склали протокол серії АП1 № 975339 від 17.09.2016 року про те, що він керував автомобілем марки ВАЗ 21021, реєстраційний номер И4162 з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду у встановленому порядку ухилився, категорично відмовився від продування в алкотестер «Драгер» та пройти огляд у закладі охорони здоровя, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Вказаний протокол був підписаний свідками ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили той факт. Що він дійсно відмовився проходити тест на алкоголь. Він відмовився від підписання протоколу та продути алкотестер та не надав водійського посвідчення.

З боку працівників поліції у його бік були висловлювання нецензурною лайкою та погрози фізичної розправи, якщо він не визнає, що він керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. У його відсутність працівники поліції самовільно без його згоди проникли до салону автомобіля, самовільно відкрили його автомобіль, без дозволу відкрили капот та скрали високовольтні провода, та вивели автомобіль з ладу, спричинивши матеріальні збитки по ремонту автомобіля. З цього приводу він звертався на «Гарячу лінію» Національної поліції, але відповіді не отримав. Постановою від 17.09.2016 року серії ПС 2№ 631892 на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 ПДД , тобто керування автомобілем без водійського посвідчення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає, що незаконними діями працівників поліції Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області йому завдано тяжку моральну шкоду, починаючи з фізичного насильства, застосування працівниками поліції не обєктивно до нього грубої фізичної сили, що підтверджено відео фіксацією, приниження честі та гідності у присутності інших осіб, понятих, його жінки та інших, погрози та знущання, складання завідомо незаконного протоколу та постанови про скоєння адміністративного правопорушення, не складання документів про його затримання та відкриття автомобілю, тобто порушення його права власності, що має свої наслідки і по теперішній час. Свої моральні страждання він оцінює у 50000 грн. Просить стягнути з відповідачів за рахунок державного бюджету на його користь завдану йому неправомірними діями службових осіб Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Відповідачем ОСОБА_6 Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області надано заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, в яких зазначено, що відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівникам під час виконання ним своїх трудових обовязків. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано, зокрема незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. На позивача не було накладено адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, постановами у справах про адміністративні правопорушення, що були прийняті поліцейським покровського ВП ГУ НП в Донецькій області та Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, були накладені на позивача адміністративні стягнення у вигляді штрафу та у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами. Тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладені адміністративного стягнення, суперечать положенням ст. 1167 ЦК України. Постанова від 17.09.2016 року , за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП у встановленому законом порядку не скасована не визнана незаконною чи неправомірною. З листа відповідача від 29.09.2016 року вбачається, що за результатами проведеної службової перевірки не були підтверджені факти, викладені у скарзі позивача на працівників поліції превентивної служби Покровського ВП ГУ НПУ в Донецькій області.. Посилання позивача на той факт, що моральна шкода йому завдана фізичним насильством та застосуванням працівниками поліції до нього грубої фізичної сили, приниженням честі та гідності у присутності інших осіб, погрозами та знущаннями не підтверджено доказами. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від відповідача ОСОБА_5 управління НПУ в Донецькій області надійшли заперечення, в яких зазначено про відсутність підстав, передбачених ст. 1166, 1167, 1172 та 1176 ЦК України для покладення на відповідачів відповідальності за завдану моральну шкоду, оскільки складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, скасування постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не свідчить про протиправність дій поліції про наявність вини та завдання цим шкоди.

Шкода, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першої ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Крім того, покладення такого обовязку не відповідає приписам постанови Верховної Ради України від 12.07.1996 року № 327/96 ВР «Про структуру бюджетної класифікації України», оскільки структура бюджетної класифікації України у функціональній структурі видатків не передбачає коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів та правоохоронних органів, за рахунок видатків на їх утримання. Позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП , оскільки постановою апеляційного суду Донецької області від 13.04.2017 року постанову Красноармійського міськрайонного суду від 15 листопада 2016 року та призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 тис. 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова від 17.09.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП є чинною, не скасованою та, в установленому законом порядку, незаконною не визнана. Доводи позивача про застосування до нього з боку працівників поліції фізичної сили, погроз, знущань, приниження честі, гідності, складання завідомо незаконного протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підтверджено відповідними доказами, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, в подальшому просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 94).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління НПУ в Донецькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, підтримали надані заперечення на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_6 Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, підтримали надані на позовну заяву заперечення.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, просив справу слухати без його участі.( а. с. 101).

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 17.09.2016 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. ( а. с. 5,6).

Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 15.11.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік ( а. с. 9-10).

Постановою апеляційного суду Донецької області від 13.04.2017 року постанову Красноармійського міськрайонного суду від 15.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а. с. 11-12).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач щодо неправомірних дій працівників поліції звертався до начальника ОСОБА_5 ОСОБА_6 НПУ у Донецькій області. Згідно висновку службової перевірки за фактами, викладеними у повторній скарзі ОСОБА_1, факти, що стали підставою для перевірки, та які викладені в скарзі ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження ( а. с. 23,24).

Згідно висновку за результатами розгляду повторної скарги ОСОБА_1 інформації, яка б вказувала на протиправність дій працівників поліції під час документування неправомірної діяльності заявника, додатково не отримано ( а. с. 76).

В судовому засіданні встановлено, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії ПС2 № 631892 за ст. 126 ч. 1 КУпАП на момент розгляду справи не скасовано. Згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень вказана постанова № ПС2 № 631892 від 17.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850 грн. перебувала на виконання у Покровському міськрайонному ВДВС, інформації щодо сплати зазначеного вище штрафу не міститься. ( а.с. 83).

Встановлено, що правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями поліцейських Покровського ВП НПУ у Донецькій області, як зазначено в позовній заяві, які виявились у застосуванні працівниками поліції до позивача грубої фізичної сили; приниженням честі та гідності у присутності інших осіб; складання завідомо незаконного протоколу та постанови про притягнення адміністративного правопорушення , порушення його права власності.

Відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснюється за правилами ст. 1167 ЦК України з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України та роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Відшкодування юридичною особою шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, здійснюється за правилами ст. 1172 ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його завдала, за наявності його вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка його завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Поліцейський зобовязаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини (ч. 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію»).

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 розяснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як встановлено в судовому засіданні поліцейським Покровського ВП НПУ ОСОБА_7 відносно позивача було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст., та одну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення його за ст. 126 ч. 1 КУпАП.

Постанова Красноармійського міськрайонного суду від 15.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП були предметом розгляду в Апеляційному суду Донецької області, постанову від 13.11.2016 року скасовано, провадження по справі закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення ( а. с. 11-12).

Постанова від 17.09.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 1 КУпАП на момент розгляду справи не оскаржена., більш того перебувала на виконанні у Покровському ВДВС ( а. с. 6, 83).

Незаконні , за думкою позивача, дії щодо застосування з боку працівників поліції фізичної сили та проникнення до його автомобілю були предметом розгляду службової перевірки, за результатами якої складені висновки, відповідно до яких протиправність дій працівників поліції під час документування неправомірної діяльності заявника не встановлено, факти, що стали підставою для перевірки, не знайшли свого підтвердження ( а. с. 73,76).

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Покровського відділу поліції ОСОБА_5 управління НПУ в Донецькій області ОСОБА_7 про визнання дій при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проникнення до автомобілю незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення залишено без розгляду ( а. с. 79-80) .

Доводи представника позивача про те, що з оглянутого відеозапису, який міститься в адміністративному матеріалі, вбачається незаконність дій працівників поліції, суд не приймає до уваги, оскільки по-перше, постановою Апеляційного Суду Донецької області від 13.04.2017 року встановлено, що вказаний відеозапис отримано в незаконний спосіб, по-друге, із зазначеної постанови також вбачається , що інформація, яка записана диску, має розбіжності з матеріалами справи.

Інших доказів, які б підтвердили незаконність дій працівників поліції в момент документування позивача в судовому засіданні не встановлено.

Оскільки в судовому засіданні не встановлена незаконність дій працівників поліції Покровського ВП НПУ в Донецькій області при складанні останніми протоколів про адміністративне правопорушення відносно позивача по справі ОСОБА_1, інших доказів, які б свідчили про незаконність їх дій суду не надано, суд, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1167, 1172, 1176, ЦК України, ст..ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 управління національної поліції в Донецькій області, ОСОБА_6 Державної казначейської служби у м. Покровську Донецької області треті особи: ОСОБА_7, Покровська місцева прокуратура про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: