АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/614/18 Справа № 199/2746/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Хоменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради та Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати, що він є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до актового запису №85 від 18.01.2011 року про народження дитини, де зазначити відомості про батька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин Ізраїлю, а також видати свідоцтво про народження дитини з урахуванням вищевказаних змін.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він є біологічним батьком дитини, що підтверджується медичним висновком від 02.08.2015 року, яким встановлено, що вірогідність батьківства позивача відносно дівчинки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, становить 99,99%.

Відповідач самостійно, без погодження з ним, зареєструвала народження дитини в органах РАГС, надавши їй прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_4», із зазначенням у відомостях про батька «ОСОБА_5», як громадянин України, без відомостей про місце проживання.

ОСОБА_2 ігнорує досягнуті між ними домовленості щодо внесення даних про реєстрацію дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зазначенням батьком позивача, що перешкоджає йому вільно здійснювати свій батьківський обов'язок відносно доньки, а тому він змушений звернутись до суду /а.с.4-6/.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Ізраїлю, батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вирішив Амур-Нижньодніпровському районному у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції У Дніпропетровській області внести відповідні зміни до актового запису №85 від 18 січня 2011 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, де зазначити відомості про батька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин Ізраїлю.

В іншій частині позову - відмовлено /а.с.113-114/.

З таким рішенням, в частині задоволення позовних вимог, не погодилась ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з підстав пропуску позовної давності /а.с.145-149/.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є громадянином Ізраїлю, де постійно проживає. З відповідачем ОСОБА_2 позивач познайомився у червні 2009 року та з цього часу сторони підтримували близькі стосунки, разом відпочивали та проводили час.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом про народження №85 від 18.01.2011 року, внесеним Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідач зареєструвала народження доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за своєю заявою від 18.01.2011 року №12/03-36 на прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_4», по-батькові зазначила «ІНФОРМАЦІЯ_4», із зазначенням у відомостях про батька «ОСОБА_5», як громадянин України, без відомостей про місце проживання батька /а.с.109/.

На підтвердження батьківства позивача відносно доньки ОСОБА_4 медичним центром ім. Хаїма Шеби філії Медичного факультету ім. Саклера Тель-Авівського університету Міністерства охорони здоров'я Держави Ізраїль було надано медичний висновок від 02.08.2015 року, яким встановлено батьківство ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та затверджено Судовою постановою Суду з шлюбно-сімейних справ міста Тель-Авів-Яффо від 09.08.2015 року. Вірогідність батьківства позивача відносно дівчинки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, становить 99,99%./а.с.89 зворот/.

Також згідно з експертним висновком №50 від 12.12.2016 року, отриманим на виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12.12.2016 року, вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, в силу ст.ст. 126, 128, 135 СК України дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог /а.с.113-114/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з результатів експертного висновку від 12.12.2016 року №50, а тому дійшов обґрунтованого висновку про визнання позивача батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зобов'язав Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, у відомостях про батька зазначити позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Ізраїлю.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи по суті відповідачем заявлено клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності /а.с.77/.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що положення ч.2 ст.129 СК України щодо строку позовної давності у 1 рік, не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки вони стосуються спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, однак, між сторонами склались інші правовідносини.

Як встановлено судом, в судовому засіданні відповідач наполягала на тому, що позивач не є біологічним батьком дитини, а в суді Ізраїлю вона визнала факт його батьківства під тиском та за умови повернення її та доньки до України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що строк позовної розпочався після того, як позивач дізнався, що він дійсно є біологічним батьком дитини, тобто після проведення дослідження медичним центром ім. Хаїма Шеби філії Медичного факультету ім. Саклера Тель-Авівського університету Міністерства охорони здоров'я Держави Ізраїль 02.08.2015 року, а тому позовна заява від 14.04.2016 року подана в установлений законом строк.

Таким чином, і доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не застосував строк позовної давності є безпідставними.

Посилання ОСОБА_2 у скарзі на те, що позивач не має бажання спілкуватись з дитиною та те, що до Ізраїлю прилітає лише вона, а ОСОБА_3 не відвідує їх в Україні, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки визначення порядку побачень дитини з батьком не є предметом даного спору.

Отже, доводи апеляційної скарги необґрунтовані, рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, відповідає вимогам закону та інтересам дитини, а тому залишається в силі. У зв'язку з чим апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко