Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 404/1604/15-ц

провадження № 61-4414св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. С., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, фізична особа-підприємець ОСОБА_4,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника - ОСОБА_2, на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року, у складі суддів: Дуковського О. Л., Дьомич Л. М., Єгорової С. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) про стягнення сплаченого авансу та штрафу відповідно до попереднього договору.

Позов мотивовано тим, що 27 жовтня 2014 року між ним та ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 було укладено попередній договір, за умовами якого ОСОБА_3 у строк до 01 лютого 2015 року зобов'язалась укласти договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, ціна вказаного будинку - 17 тис. дол. США. З метою виконання зобов'язання за попереднім договором він передав відповідачам попередню оплату у рахунок суми за основним договором у розмірі 2 500 дол. США. Оскільки у строк до 01 лютого 2015 року основний договір укладено не було, то передана відповідачам сума є авансом, який підлягає стягненню з них у солідарному порядку. Крім того, зазначав що умовами попереднього договору передбачено штраф у розмірі 3 % ціни об'єкту продажу.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 аванс у розмірі 2 500 дол. США, що еквівалентно 67 145 грн, та 3 % штрафу від ціни об'єкта у розмірі 510 дол. США, що еквівалентно 13 697 грн 58 коп., а всього 3 010 дол. США, що еквівалентно 80 842 грн 58 коп.

Справа слухалася судами неодноразово.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27 жовтня 2014 року у розмірі 500 дол. США, що еквівалентно 11 007 грн 46 коп. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення суми авансу за вказаним попереднім договором у розмірі 2 тис. дол. США, що еквівалентно 44 029 грн 85 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач передав ОСОБА_3 у рахунок вартості будинку кошти у розмірі 500 дол. США та передав ФОП ОСОБА_4 у рахунок витрат, пов'язаних із оформленням вказаного правочину, 2 тис. дол. США., що підтверджується попереднім договором укладеним між сторонами. Оскільки відповідачі взяті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконали і не уклали основний договір, то отримані відповідачами кошти є авансом та повинні бути стягнуті з них на користь позивача.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, та представника ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5, задоволені. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 липня 2015 року скасовано. Провадження у справі закрито у зв'язку із відмовою позивача від позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача - ОСОБА_2, заявлено клопотання про відмову позивача від позову в порядку ст. 306 ЦПК України, в редакції чинній на момент апеляційного розгляду справи, із зазначенням про наслідки передбачені статтею 206 ЦПК України у відповідній редакції. Заява позивача мотивована тим, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 лютого 2016 року у справі № 404/8247/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс у сумі 2 500 дол. США. Оскільки позивач відмовився від позову і така відмова прийнята судом, апеляційний суд своєю ухвалою закрив провадження у справі згідно вимог пункту 3 частини першої статті 205 ЦПК України в указаній редакції.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, в особі представника - ОСОБА_2, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року та передати питання про закриття провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Підставою скасування оскаржуваного судового рішення вказано те, що представник позивача просив суд апеляційної інстанції закрити провадження в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, а суд апеляційної інстанції безпідставно закрив провадження в частині вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

26 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 27 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 укладено попередній договір, за умовами якого ОСОБА_3 у строк до 01 лютого 2015 року зобов'язалась укласти договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, ціна вказаного будинку - 17 тис. дол. США, а ФОП ОСОБА_4 зобов'язалась оформити даний правочин. З метою виконання зобов'язання за попереднім договором ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 попередню оплату у рахунок суми за основним договором у розмірі 2 500 дол. США. У строк до 01 лютого 2015 року основний договір укладено не було.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача - ОСОБА_2, в порядку статті 306 ЦПК України, подано заяву ОСОБА_1 про відмову від позову, згідно з якою позивач просив: 1) закрити провадження у справі № 404/1604/15-ц в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 авансу - 2500 дол. США;

2) прийняти у справі № 404/1604/15-ц відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 штрафу - 510 дол. США;

3) прийняти у справі № 404/1604/15-ц відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 авансу - 2500 дол. США та штрафу - 510 дол. США.

Заява ОСОБА_1 про відмову від позову мотивована, зокрема, тим, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 лютого 2016 року у справі № 404/8247/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 авансу 2500 дол. США.

Крім того, з письмових пояснень представника ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5, вбачається, що указаним судовим рішенням у справі 404/8247/15-ц, яке набрало законної сили, відмовлено у позові ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення коштів.

30 серпня 2016 року під час судового засідання в суді апеляційної інстанції на уточнюючі запитання колегії суддів представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, підтримав указані вимоги заяви позивача про відмову від позову, усних чи письмових змін до заяви не вносив.

Відповідно до статті 306 ЦПК України, в редакції чинній на момент апеляційного розгляду справи, в апеляційному суді позивач має право відмовитись від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно положень пункту 3 частини першої статті 205 ЦК України, в редакції чинній на момент апеляційного розгляду справи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що позивач ОСОБА_1 у передбаченому процесуальним законом порядку подав суду заяву про відмову від позову, вимоги якої підтримав представник позивача в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції, прийнявши указану заяву, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно закрив провадження в частині вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_4спростовуються матеріалами справи, які містять заяву ОСОБА_1 про відмову від позову, зокрема, в частині вимог до ФОП ОСОБА_4 про стягнення спірних сум авансу та штрафу, звукозаписом судового засідання, у якому представник позивача підтримав вимоги заяви ОСОБА_1 про відмову від позову, а також обґрунтованими висновками суду апеляційної інстанції про можливість прийняття заяви позивача про відмову від позову.

Вимоги пункту 3 частини першої статті 205 ЦК України, в редакції чинній на момент апеляційного розгляду справи, пов'язували можливість закриття провадження у справі із відмовою позивача від позову і прийняттям судом такої відмови.

Доводи касаційної скарги зводяться до формальної незгоди з оскарженим судовим рішенням та не дають підстав для його скасування, оскільки згідно з вимогами частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 141, 406, 410, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника - ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. С. Лесько

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик