АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 березня 2018 року

м. Харків

справа № 631/716/15-ц

провадження № 22ц/790/456/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

учасники справи:

позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк»

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

третя особа - ОСОБА_5

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року, головуючого першої інстанції судді Покальчук Ю.М. по справі № 631/716/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення.

В обґрунтування зазначено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 23.07.2008 року було укладено кредитний договір № НАNWGА. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору банк зобов'язався надати ОСОБА_5 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 33378.48 грн. строком до 23.07.2023 року, а ОСОБА_5 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 23.07.2008 року уклали договір іпотеки № НАNWGА. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки ОСОБА_5 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 53.30, житловою площею 40.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить третій особі на праві власності на підставі свідоцтва про право власності.

Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши третій особі кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_5 свої зобов'язання перед банком не виконав.

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 11.04.2012 року суд виніс рішення - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 53.30, житловою площею 40.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк».

ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу позичальника та членів його сім'ї було надіслано повідомлення з вимогою про добровільне звільнення вищевказаного нерухомого майна, яке сторонами виконано не було, у звязку з чим банк був вимушений звернутися до суду.

Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати у розмірі 243,60 грн., по 81,20 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального або процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що передане в іпотеку майно було придбано не за рахунок кредитних коштів, а тому виселення сторін без надання їм іншого постійного житла незаконне.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок особи, що зареєстровані в даному житловому будинку, не виселились, а тому вважав позов законним та обґрунтованим.

Судова колегія не може погодитись з такими висновками.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 23.07.2008 року уклали кредитний договір № НАNWGА. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору банк зобов'язався надати ОСОБА_5 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 33378,48 гри. строком до 23.07.2023 року, а ОСОБА_5 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 5-7).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 23.07.2008 року уклали договір іпотеки № НАNWGА. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки ОСОБА_5 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 53.30 кв.м., житловою площею 40.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.04.2008 року Нововодолазькою селищною радою на підставі рішення виконавчого комітету № 161 від 27.03.2008 року (а.с. 9-11).

Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_5 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_5 свої зобов'язання перед банком не виконав і ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 11.04.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 53.30, житловою площею 40.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 12-13).

05.03.2015 року за вихідним номером №30.1.0.0/2-005 на адресу позичальника та членів його сім'ї було надіслано повідомлення з вимогою про добровільне звільнення вищевказаного нерухомого майна (а.с. 14).

Відповідно до повідомлення Нововодолазького РС ГУДМС України В Харківській області від 03.11.2015 року № 43/10411 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17).

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений, або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Позовна заява (а.с. 2-3) містить вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення відповідачів з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зняття їх з реєстрації, що підсумовуючи вище викладене неможливо зробити, оскільки в іпотеку передано житловий будинок, який було придбано у власність не за рахунок кредитних коштів.

Матеріали справи не містять клопотання про надання іншого постійного житла ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 при виселенні відповідачів зі спірної квартири, а тому, враховуючи вищевикладене, їх не може бути виселено з житлового будинку без надання іншого постійного житла.

Оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з урахуванням вимог п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року скасувати.

У задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.03.2018 року.

Головуючий - О.М.Хорошевський

Судді: П.В. Кісь

О.А. Кружиліна