Постанова

Іменем України

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 162/498/15-ц

провадження № 61-9583св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2016 року в складі суддів: Русинчука М. М., Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовна заява мотивована тим, що 05 січня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ 2107, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля ВАЗ 21099, під керуванням ОСОБА_4 Любешівський районний суд Волинської області постановою від 12 червня 2015 року визнав ОСОБА_5 винним у вказаній ДТП. Відповідно до експертного висновку від 22 січня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, становить 25 097 грн 73 коп. ПрАТ «СК «Провідна», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 17 181 грн 83 коп.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Провідна» 7 915 грн 90 коп. майнової шкоди та 10 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року позов задоволено частково стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 7 915 грн 90 коп. майнової шкоди та 2 000 грн моральної шкоди, 487 грн 20 коп. судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 березня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року в зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що постановою апеляційного суду Волинської області 24 лютого 2016 року скасовано постанову Любешівського районного суду Волинської області від 12 червня 2015 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаної вище ДТП. Оскільки скасовано судове рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення Любешівським районним судом Волинської області від 29 грудня 2015 року, тому останнє повинне бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просив скасувати рішення Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року в зв'язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 10 травня 2016 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Скасовано рішення Любешівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2015 року. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 535 грн 92 коп. судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено наявність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаної вище ДТП, також відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями останнього та завданою ОСОБА_4 шкодою.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 7 915 грн 90 коп. майнової шкоди та 500 грн моральної шкоди, 778 грн 92 коп. судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що зібраними по справі доказами, яким надана належна правова оцінка, підтверджено наявність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаної вище ДТП. Порушення відповідачем Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку заподіяною позивачу пошкодженням його автомобіля майновою та моральною шкодою, що підтверджується, зокрема, показаннями свідків, сторін по справі, даними про характер і локацію пошкоджень обох автомобілів, схемою місця ДТП.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що в діях відповідача відсутня вина у вчиненні ДТП. На час розгляду справи позивачем відремонтовано автомобіль, тому неможливо встановити реальну вартість завданих збитків.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що ухвала апеляційного суду Волинської області, якою закрито провадження щодо ОСОБА_5, не має преюдиційного значення для вирішення даної справи та не може бути підставою для звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджена зібраними по справі доказами. ОСОБА_5 в судових засіданнях визнав, що його автомобіль став некерованим, оскільки в зимову пору був обладнаний літніми шинами, тому його занесло, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем позивача.

21 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішеня апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Встановлено, що 05 січня 2015 року сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 2107, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля ВАЗ 21099, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 12 червня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у даній справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року скасовано постанову Любешівського районного суду Волинської області від 12 червня 2015 року, провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ВАЗ 2107, під керуванням ОСОБА_5, на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Провідна».

Відповідно до експертного висновку від 22 січня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача ВАЗ 21099 становить 25 097 грн 73 коп.

ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувала ОСОБА_4 17 181 грн 83 коп. вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099 відповідно до полісу обов'язкової цивільно-правової відповідальності.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Отже, за цих обставин обов'язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду.

Встановлено, що відповідач не вибрав безпечної швидкості у несприятливих погодних умовах - ожеледиці, рухаючись на автомобілі, який був обладнаний літніми шинами, та здійснив зіткнення з автомобілем позивача, який зазнав механічні ушкодження.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 визнав, що на час скоєння ДТП на його транспортному засобі були встановлені літні шини, тому він втратив керування автомобіля, оскільки була ожеледиця.

Встановлено, що ДТП відбулася внаслідок вини відповідача, що підтверджується, зокрема, показаннями свідків, сторін по справі, даними про характер і локацію пошкоджень обох автомобілів, схемою місця ДТП.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Встановлено, що ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувало ОСОБА_4 17 181 грн 83 коп. вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У результаті ДТП позивачу завдано матеріальних збитків у розмірі 25 097 грн 73 коп.

Різниця між страховою виплатою та фактично завданими позивачу збитками становить 7 915 грн 90 коп.

Статтею 1194 ЦК Українивизначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Апеляційний суд врахував вимоги вказаних норм права та дійшов вірного висновку, що зібраними по справі доказами, яким надана належна правова оцінка, підтверджено наявність вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаної вище ДТП. Порушення відповідачем Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку заподіяною позивачу пошкодженням його автомобіля майновою та моральною шкодою.

Вказані обставини були встановлені попереднім рішенням місцевого суду на підставі зібраних та належним чином оцінених судом обставин справи та доказів у їх сукупності, тому підстав для скасування рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у суду першої інстанції не було

Виплаченої ПрАТ «СК «Провідна» суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, а тому заподіювач такої шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) відповідно до вимог статті 1194 ЦК України. Позивач має право на власний розсуд обрати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром кошти і страховою виплатою.

Тому судом апеляційної інстанції правомірно задоволено позовні вимоги до ОСОБА_5 у розмірі 7 915 грн 90 коп.

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн з ОСОБА_5

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд.

В абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають принципу справедливості та забезпечують ефективне поновлення порушеного права позивача.

Доводи касаційної скарги, що позивач відремонтував свій автомобіль, тому неможливо встановити вартість завданих збитків не заслуговують на увагу, оскільки експертним висновком від 22 січня 2015 року визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача ВАЗ 21099.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк