Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 200/622/15-ц

провадження № 61-5461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач: компанія «Hagwort Menegement Limited», Дніпропетровська міська рада, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року у складі суддів: Єлізаренко І. А., Калиновського А. Б., Посунся Н. Є.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до компанії «Hagwort Menegement Limited», Дніпропетровської міської ради, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання іпотеки припиненою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 лютого 2010 року він придбав квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 102,9 кв. м. У січні 2013 року він дізнався, що вказана квартира є предметом іпотеки за договором № 94.840.06.14.2 від 07 серпня 2008 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «Агробанк» та ОСОБА_5 Разом з тим, предмет іпотеки є знищеним, оскільки на місці квартири № 124 загальною площею 102,9 кв. м. ним створено новий об'єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 99,8 кв. м, що не співпадає зі старим об'єктом нерухомості за площею й плануванням (збудовано внутрішні стіни, підвісні стелі, підлогу з різноманітних матеріалів, змонтовано вбудовані шафи, електромережі та сантехнічні і каналізаційні прилади, встановлено нові вікна, облаштовано вентиляційну систему, проведено інші будівельні роботи). Предметом іпотечного договору була квартира АДРЕСА_2 загальною площею 102,9 кв. м., а на час подання позову квартира № 124 має загальну площу 99,8 кв. м. та не містить будь-яких елементів колишньої квартири, яку було знищено. Це дає підстави вважати її новоствореним майном, оскільки квартира № 124 загальною площею 102,9 кв. м. не існує, є знищеною і документи щодо її реєстрації анульовано.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив визнати іпотеку за іпотечним договором № 94.840.06.14.2. від 07 серпня 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Банк Восток» (правонаступник закритого акціонерного товариства «Хоум Кредит Банк») та ОСОБА_5 припиненою на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку» і зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис (реєстраційний номер 7705879) обтяження квартири.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року (у складі судді Єлісєєва Т. Ю.) позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано іпотеку за іпотечним договором № 94.840.06.14.2. від 07 серпня 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Банк Восток» (правонаступник закритого акціонерного товариства «Хоум Кредит Банк») та ОСОБА_5 припиненою. Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис (реєстраційний номер 7705879) обтяження квартири за будівельним № 10807.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не можна вважати квартиру з будівельним номером 1807 та квартиру АДРЕСА_2 одним і тим самим нерухомим майном, знищення предмета іпотеки відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення іпотеки за іпотечним договором.

У червні 2016 року компанія «Hagwort Menegement Limited» звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2016 року заяву компанії «Hagwort Menegement Limited» про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області 22 листопада 2016 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що знищенням (втратою) будівлі є її повна загибель, приведення в такий стан, за якого будівлю вже не можна використати за своїм призначенням. Перепланування предмета іпотеки не свідчить про його знищення, а тому іпотека не вважається припиненою у розумінні статті 17 Закону України «Про іпотеку». Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року звернуто стягнення на спірну квартиру у рахунок виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед новим кредитором у зобов'язанні, витребувано із володіння ОСОБА_4 предмет іпотеки на користь іпотекодержателя - компанії «Hagwort Menegement Limited», при цьому враховано, що після перепланування квартири ОСОБА_4 її статус як іпотечного майна не змінився. Таким чином, квартира АДРЕСА_2 існує, після її перепланування змінилася площа та внутрішня конфігурація, проте доказів втрати вказаного нерухомого майна не надано.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження судового рішення обґрунтовано тим, що після того, як ОСОБА_4 здійснені будівельні роботи щодо створення нової квартири, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1470 від 13 листопада 2012 року вирішено оформити право власності з видачею відповідного свідоцтва ОСОБА_4 на цю квартиру. Право власності за ОСОБА_4 зареєстровано 03 грудня 2012 року. Отже, квартира АДРЕСА_3 є новоствореною річчю, що була створена 03 грудня 2012 року, при цьому обтяження на зазначений об'єкт нерухомості відсутнє.

У поясненнях на касаційну скаргу Дніпровська міська рада зазначає, що 16 лютого 2010 року ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 102,9 кв. м., на місці якої ним створено квартиру площею 99,8 кв. м., що не містить будь-яких елементів колишньої квартири, яку було знищено (збудовано внутрішні стіни, підвісні стелі, підлогу з різноманітних матеріалів, змонтовано вбудовані шафи, електромережі та сантехнічні і каналізаційні прилади, встановлено нові вікна, облаштовано вентиляційну систему, проведено інші будівельні роботи). Таким чином, квартири, яка була предметом іпотеки, не існує, а тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити в силі.

29 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року у справі за позовом компанії «Hagwort Menegement Limited» до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, виконавчий комітет Бабушкінської районної у м. Дніпропетровська ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійним договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та застосування недійсності правочину, позов компанії «Hagwort Menegement Limited» задоволено частково.

У рахунок вимог компанії «Hagwort Menegement Limited» про погашення заборгованості за кредитним договором № 94.840.06.14 від 30 червня 2006 року у розмірі 28 545 302 грн 71 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором № 94.840.06.14.2. від 07 серпня 2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_3; опис об'єкта в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В-25, В1-1, ВІІ-1, в-1, квартира № 124, загальна площа 99,8 кв. м, житлова площа 32,2 кв. м шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно за компанією «Hagwort Menegement Limited» (зареєстрований офіс знаходиться за адресою: Посейдонос, 1, Ледра Бізнес Центр, Егкомі, 2406, Нікосія, Кіпр) за ціною 1 911 000 грн.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу КухтіноюВ. В., зареєстрований у реєстрі за 748.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь компанії «Hagwort Menegement Limited» квартиру АДРЕСА_3; опис об'єкта в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В-25, В1-1, ВІІ-1, в-1, квартира № 124, загальна площа 99,8 кв. м, житлова площа 32,2 кв. м.

Застосовано наслідки недійсності правочину - договору купівлі-продажу зазначеної квартири, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, зобов'язано ОСОБА_8 повернути ОСОБА_4 отримані за договором купівлі-продажу від 16 лютого 2010 року кошти в розмірі 287 262 грн.

Визнано недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_3, укладений 20 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В. В., зареєстрований у реєстрі за № 367. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року в частині задоволення позовних вимог щодо: недійсності договору купівлі-продажу від 16 лютого 2010 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4; застосування наслідків недійсності правочину - договору купівлі-продажу від 16 лютого 2010 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4; визнання недійсним договору іпотеки від 20 лютого 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 - скасовано. У задоволенні позовних вимог щодо: визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16 лютого 2010 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4; застосування наслідків недійсності правочину - договору купівлі-продажу від 16 лютого 2010 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4; визнання недійсним договору іпотеки від 20 лютого 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, відмовлено з тих підстав, що права іпотекодержателя відновлено шляхом задоволення віндикаційного позову із витребуванням предмета іпотеки із володіння останнього набувача за статтею 388 ЦК України (ОСОБА_8 набула у власність квартиру на підставі рішення суду, яке у подальшому було скасовано).

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року залишено без змін.

Доводи касаційної скарги про те, що квартира АДРЕСА_3 загальною площею 102,9 кв. м знищена шляхом проведення будівельних робіт, у зв'язку з чим та створено нову річ - квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 99,8 кв. м, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 349 ЦК України право власності припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» підставою припинення обтяження передбачає фізичне знищення (припинення існування як предмета матеріального світу) іпотечного майна.

Разом з тим, в обтяженій іпотекою квартирі АДРЕСА_3 проведено реконструкцію шляхом її перепланування.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року (у нескасованій частині), рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року встановлено, що ОСОБА_4, набувши у власність квартиру № 124, здійснив її перепланування відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1470 від 13 листопада 2012 року, прийнятого на підставі звернення ОСОБА_4, та розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 04 травня 2012 року «Про внутрішнє перепланування квартири АДРЕСА_5». Таким чином ОСОБА_4 було здійснено перепланування квартири, внаслідок чого її загальна площа зменшилася з 102,9 кв. м. до 99,8 кв. м.

Внаслідок проведеної реконструкції квартири шляхом її перепланування не відбулося фізичного знищення предмета іпотеки, а тому передбачена статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстава припинення іпотеки не виникла.

Крім того, обставини перепланування іпотечного майна враховано судами при розгляді справи за позовом компанії «Hagwort Menegement Limited» до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійним договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та застосування недійсності правочину, в якій встановлено, що квартира АДРЕСА_3 забезпечує виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитними договорами, а зміна зовнішніх та внутрішніх параметрів цієї квартири внаслідок перепланування не впливає на її статус як іпотечного майна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, вірно встановивши характер спірних правовідносин між сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові ОСОБА_4, доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв