Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 750/3385/14-ц

провадження № 61-1230 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - приватне підприємство «Експертна фірма «Експерт - Плюс»,

представники відповідача: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

третя особа - Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області,

представник третьої особи - ОСОБА_9,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

представник третьої особи - ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 від 28 листопада

2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «Експертна фірма «Експерт - Плюс» (далі - ПП «Експертна фірма «Експерт - Плюс»), треті особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про визнання звіту про оцінку майна недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 21 травня 2013 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Борисенко Н. Б. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 у

м. Чернігові, яка належить їй на праві власності та є предметом договору іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором укладеним між нею та ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 740 511 грн 37 коп.

11 червня 2013 року головним державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Постановою державного виконавця від 26 липня 2013 року була призначена оцінка спірної квартири проведення якої покладено на ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс». 23 серпня 2013 року був затверджений звіт про оцінку майна, відповідно до якого ринкову вартість спірної квартири оцінено у

225 337 грн.

14 листопада 2013 року було затверджено новий звіт про оцінку майна спірної квартири, оскільки ПАТ КБ Надра, не погодившись зі указаним звітом про оцінку, подало заяву про проведення рецензування звіту. Відповідно до повторного звіту ринкова вартість квартири склала

275 724 грн.

Спірна квартира була реалізована на прилюдних торгах за початковою вартістю 275 724 грн.

Ураховуючи викладене та посилаючись на те, що оскільки при затвердженні звіту від 14 листопада 2013 року були взяті для порівняння квартири на різних поверхах, у період часу з серпня по листопад 2013 року змінилася ринкова вартість нерухомого майна, для розрахунку вартості взяті різні коригуючі коефіцієнти, ОСОБА_4 просила суд визнати звіт про оцінку квартири від 14 листопада 2013 року недійсним.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Супруна О. П. від 30 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано звіт ПП «Експертна фірма«Експерт-Плюс» від 14 листопада

2013 року про оцінку квартири № 56 у будинку № 76 по

вул. Незалежності у м. Чернігові недійсним.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки висновком судової будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи від 12 грудня 2014 року встановлено порушення нормативно-правових актів при проведенні оцінки об'єкта нерухомості, тому звіт ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс» від 14 листопада 2013 року про оцінку нерухомого майна є недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів: Бечка Є. М., Хромець Н. С., Острянського В. І., від 28 травня 2015 року апеляційну скаргу ПП «Експертна фірма «Експерт-Плюс» відхилено.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня

2015 року залишено без змін.

У липні 2015 року ОСОБА_18, який не брав участі у справі, звернувся до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Чернігівської області

від 28 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_18 задоволено частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 травня 2015 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що визнання недійсним звіту про оцінку майна від 14 листопада

2013 року, на підставі якого ОСОБА_18 придбав на прилюдних торгах квартиру АДРЕСА_1 та на час ухвалення заочного рішення був новим власником вказаної квартири, впливає на його права та обов'язки, ОСОБА_18 не був залучений до розгляду справи, проте судовим рішенням порушуються його права.

14 грудня 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що незалучення до участі у справі ОСОБА_18 не може бути безумовною підставою для скасування правильного по суті рішення. Інших підстав для скасування судових рішень апеляційним судом не вказано. Крім того, висновок апеляційного суду про наявність справи про визнання прилюдних торгів недійсними на підставі того, що звіт про оцінку майна визнано незаконним, а тому ОСОБА_18 повинен бути залучений до розгляду справи у якості співвідповідача є незаконним, оскільки вона не зверталася з будь-яким позовом до

ОСОБА_18

У січні та у лютому 2018 року ОСОБА_18 подав відзиви на касаційну скаргу в яких зазначив, що судове рішення апеляційного суду є законним і обгрунтованим та приняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

22 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частинидругої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України у редакції 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України у редакції

2004 року).

Аналогічна норма міститься у частині першій статті 5 ЦПК України, де зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частиною другою статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_19 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті

129 Конституції України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3. 1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України у редакції 2004 року де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частиною першою статті 292 ЦПК України у редакції 2004 року передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Аналогічна норма закріплена в частині першій статті 352 ЦПК України, де зазначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом установлено, що 11 березня 2014 року ОСОБА_18 придбав на прилюдних торгах квартиру АДРЕСА_1 у

м. Чернігові, яка до цього належала ОСОБА_4

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_4 зазначала, що квартира, яка була предметом оцінки оскаржуваного звіту, вже реалізована з прилюдних торгів. Крім того, ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про визнання прилюдних торгів з реалізації належної їй квартири недійсними та обґрунтовувала його тим, що її квартиру реалізовано за ціною, визначеною з порушеннями, що встановлено заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2015 року. Отже, вказане рішення районного суду безспірно впливає на права та обов'язки ОСОБА_18

Апеляційний суд дійшов до правильного висновку про те, що визнання недійсним звіту про оцінку майна від 14 листопада 2013 року, на підставі якого ОСОБА_18 придбав на прилюдних торгах квартиру АДРЕСА_1 та на час ухвалення заочного рішення був новим власником вказаної квартири, впливає на права та обов'язки останнього, але його не було залучено до участі у справі.

Апеляційний суд не наділений процесуальною можливістю залучити до участі у справі сторону, права якої порушено оскаржуваним рішенням.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк