АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2067/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Гуменюк А.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Соколової В.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитним правочином, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду в вищевказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 12 654 грн. 95 коп. та судовий збір на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Посилався на те, що 12.09.2008 року ОСОБА_3 з позивачем був укладений договір № б/н, за умовами якого вона отримала 14500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору, проте умови договору не виконувала, внаслідок чого станом на 31.01.2016 року заборгованість складає 12 654 грн. 95 коп..Позивач померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв»язку чим банком було направлено вимогу до третьої Київської державної нотаріальної контори та відповідачам у справі, які на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_3 постійно проживали з нею, що підтверджується відомостями паспортів позичальника та відповідачів, в яких зазначена адреса реєстрації вказаних осіб : АДРЕСА_1. Позивач вважає, що відповідно до вимог ст.. 1282 ЦК України, відповідачі зобов'язані задовольнити вимоги банку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» було відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач, у січні 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначає, що 08.07.2014 року Банком була направлена претензія кредитора до Третьої Київської державної нотаріальної контори та було отримано відповідь про те, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де зазначено місце їх реєстрації: АДРЕСА_1. Дана обставина відповідачами не спростовувалась. При цьому, як вбачається з анкети-заяви , підписаної позичальником, то нею зазначено, що вона володіє нерухомістю за адресою мешкання в сумісній власності. Тобто, відповідачі , проживаючи разом із спадкодавцем на момент її смерті, фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття ними спадщини.

Зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував який розмір заборгованості спадкодавця за зазначеним договором був на час її смерті, яке майно отримали спадкоємці, яка його вартість та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця. На думку позивача, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів по справі.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що 12 вересня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, що в сукупності складається з анкети-заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг про надання ОСОБА_3 кредиту в сумі 14 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відсотки за користування кредитом розраховувалися банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 3,26 % відсотків в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-16).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3353 (а.с. 20).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є синами ОСОБА_3 та постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчать відмітки про реєстрацію місця проживання в копіях їх паспортів (а.с. 17-19).

Листом № 5246/01-16 від 22 червня 2016 року Першою Київською державною нотаріальною конторою повернуто претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомлено останнього, що відповідно до архівних даних Першої Київської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3станом на 22 червня 2016 року - не заводилась (а.с. 24).

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Третьої Київської державної нотаріальної контори із заявою від 26 червня 2014 року з проханням повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_3, включити кредиторські вимоги банку вспадкову справу, повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком у розмірі 12 754 грн. 95 коп. (а.с. 21).

Крім того, суд встановив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» листом-претензією від 21 липня 2016 року, звернувся до Відповідачів з вимогою сплатити заборгованість згідно з Кредитним договором, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25).

На запит суду, Першою Київською державною нотаріальною конторою повідомлено, що відповідно до архівних даних Першої Київської державної нотаріальної контори та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47739611 від 17 травня 2017 року, спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 станом на 17 травня 2017 року, в Першій Київській державній нотаріальній конторі не заводилась.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши її доводи, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає , що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України в редакції 2004 року , законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» , суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні відомості про склад спадкового майна, успадкованого відповідачами, врахувавши і ту обставину , що позивачем пропущено строки звернення до суду з цим позовом.

Проте в повній мірі суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права , виходячи з наступного .

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України в редакції 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Такі ж самі положення містить і Цивільний процесуальний Кодекс України в редакції 2017 року, що діє на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

На підтвердження доведеності укладення з ОСОБА_3 кредитного договору, позивачем до позову додано копію заяви від 12.09.2008 року, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 12.09.2008 року та Умови та правила надання банківських послуг.

Умови та правила надання банківських послуг, визначають умови на яких ПАТ «ПриватБанк» пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені у Заяві і в Пам»ятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується Клієнтом і, таким чином Клієнт виражає свою згоду, що Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг. Дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом по відкриттю та обслуговуванню карткового рахунку Клієнта, а також інших банківських послуг, зазначених у Заяві (п.п. 1.1., 1.2.).

Договір про надання банківських послуг ( форма договору, який укладається між Банком та Держателем платіжної картки) складається з Заяви, Пам»ятки клієнта , Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів ( п. 2).

Відповідно до п.п.3.5. Умов та правил надання банківських послуг Пам»ятка клієнта оформлюється та є невід»ємною частиною договору тільки у випадку оформлення та видачі платіжної картки по кредитній схемі.

П.п. 5.4. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що строки та порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам з визначеним мінімальним зобов»язанням міститься у Пам»ятці клієнта, яка є невід»ємною частиною Договору.

За несвоєчасне виконання боргових зобов»язань ( користування простроченим кредитом) та Овердрафтом) Держатель сплачує проценти по завищеній процентній ставці або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами ( п.п.5.5.1.).

Черговість та розмір погашення боргових зобов»язань здійснюються в порядку, викладеному у Пам»ятці клієнта, яка є невід»мною частиною Договору ( п.п.5.6.1.).

Згідно із п.п.3.1.1. Умов та правил надання банківських послуг, строк дії Картки зазначено на лицевій стороні Картки ( місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, а договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання ( п.п.9.12.).

З наведеного вбачається, що Договір про надання банківських послуг повинен складатись з : Заяви; Пам'ятки клієнта;Умов та правил надання банківських послуг; Тарифів.

Однак договір № б/н від 12.09.2008 року , який знаходиться в матеріалах справи та яким позивач обґрунтовує позовні вимоги до спадкоємців ОСОБА_3, не відповідає, визначеній Умовами і правилами надання банківських послуг формі, оскільки надана позивачем Заява є Заявою ОСОБА_8, Заяви ОСОБА_3 , Пам'ятку клієнта з її підписом та Тарифів, матеріали справи не містять (а.с. 10).

При цьому, надані позивачем Умови не містять посилань на особу ОСОБА_3, а сам текст Умов доданий позивачем до позову не датований та не має посилань на номер розпорядчого акту, яким вони були затверджені правлінням.

Будь-яких письмових доказів того, що ОСОБА_3 отримала платіжну картку позивачем також не надано.

Крім того, в позовній заяві ПАТ «ПриватБанк» зазначає, що договір з ОСОБА_3 був укладений 12.09.2008 року, проте у претензії кредитора до Третьої Київської державної нотаріальної контори позивач зазначив дату укладення договору 10.09.2008 року ( а.с.1, 21).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що правові підстави вважати, що між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 12.09.2008 року був укладений Договір про надання банківських послуг,відсутні, оскільки позивачем не доведено , що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як і не надано доказів того, що відповідач прийняв пропозицію позивача на укладення договору.

За вказаних обставин аргументи апеляційної скарги ПАТ «ПриватБанк» на увагу не заслуговують.

Проте на зазначене суд першої інстанції увагу не звернув, безпідставно прийшовши до висновку про виникнення між позивачем та ОСОБА_3 правовідносин, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення суду, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 серпня 2017 року скасувати, постановити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитний правочином - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її складення і в касаційному порядку відповідно до ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Головуючий - Судді -