Справа № 183/166/18
№ 2/183/1380/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Шевченко О.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Новомосковської районної Державної лікарні ветеринарної медицини, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

встановив:

11 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новомосковської міської ради, Новомосковської районної Державної лікарні ветеринарної медицини, в якому просить визнати за ним право власності на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Харківська, б/н.

В обґрунтування свого позову, ОСОБА_1 зазначає, що у 1982 році він придбав гараж, який розташований по вул. Харківська в м. Новомосковську, за договором купівлі продажу у Новомосковській районної ветеринарної станції, правонаступником його є Новомосковська районна Державна лікарня ветеринарної медицини, однак договір купівлі продажу не укладався, документи щодо оплати вартості нерухомого майна не збереглися. В подальшому, 28.05.1982 року виконавчим комітетом Новомосковської міської ради було прийнято рішення № 6/369 «Про оформлення гаражів по вул. Харківська», у відповідності до якого було вирішено провести відчуження частини території Новомосковської районної ветеринарної станції, площею 0,01 га по вул. Харківській в м. Новомосковську та закріплено 4 гаража, побудованих з дозволу райвиконкому за громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та позивачем ОСОБА_1. Гараж фактично був переданий у власність позивача, але в рішенні виконкому з невідомих причин зазначено, що гараж був за ним закріплений.

01.07.2009 року комунальним підприємством Новомосковське міжрайонне БТІ виготовлено технічний паспорт на нерухоме майно, у відповідності до якого загальна площа гаража становить 21,5 кв.м.

18 червня 2010 року позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 031810, у відповідності до якого на підставі рішення Новомосковської міської ради від 26.02.2010 року № 883, ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 0,0027 га, кадастровий номер :02:014:0173, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Харківська, б/н, яка надана для індивідуального гаражного будівництва.

Позивач вважає себе власником спірного нерухомого майна, в той же час рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради сформульовано некоректно, що заважає йому, як власнику, реалізувати свої права, оскільки його право власності на гараж не визнане.

Між тим, позивач добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більш ніж десять років (в період з 1982 року по 2018 рік). У звязку з чим, ОСОБА_1, посилаючись на вимоги ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за ним право власності на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., який розташований за адресою: вул. Харківська, б/н, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, як за набувачем таких прав за набувальною давністю.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не зявилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представники відповідачів, кожен окремо, в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав.

15 січня 2018 року у справі було відкрито провадження.

На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 6/369 від 28.05.1982 року « Про оформлення гаражів по вул. Харківській», у відповідності до якого виконавчий комітет вирішив провести відчуження частини території Новомосковської районної ветеринарної станції, площею 0,01 га по вул. Харківській в м. Новомосковську та закріпити 4 гаража, побудованих з дозволу райвиконкому за: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 031810, ОСОБА_1 на підставі рішення Новомосковської міської ради від 26.02.2010 року № 883 передано у власність земельну ділянку площею 0,0027 га, кадастровий номер :02:014:0173, що розташована по вул. Харківська, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область. Земельна ділянка передана для індивідуального гаражного будівництва.

У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.

Суду також надано копію технічного паспортну на гараж, розташований по вул. Харківська в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що був виготовлений 01.07.2009 року за заявою ОСОБА_1, у відповідності до якого загальна площа гаражу за зазначеною адресою становить 21,5 кв.м. (а.с.11-14).

Частиною 4 ст.344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Суду доведено, що ОСОБА_1 в 1982 році безперешкодно заволодів нерухомим майном та продовжує відкрито, постійно ним володіти до цього часу, що дає суду підстави визнати позивача власниками нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., який розташований за адресою: вул. Харківська, б/н, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12,76,81,89, 200,206, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Новомосковської районної Державної лікарні ветеринарної медицини, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на гараж, загальною площею 21,5 кв.м., який розташований за адресою: вул. Харківська, б/н, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.