Справа № 752/4632/14-ц
Провадження № 2/752/35/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.02.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньо ОСОБА_3, треті особи - Голосіївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що не набули права користування жилим приміщенням, і надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

у липні 2006 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_1) такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що остання не проживає у вказаній квартирі понад шість місяців без поважних причин.

У зв"язку зі смертю ОСОБА_4 у справу в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 вступила ОСОБА_2, яка змінила підстави позову і просила визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 ст. 107 ЖК України.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що у травні 1999 року її чоловіку ОСОБА_4 на підставі розпорядження Московської районної у м. Києві державної адміністрації та згідно ордеру від 25 травня 1999 р. надана вказана квартира на сім"ю з двох осіб: ОСОБА_4 та його доньку ОСОБА_1 Проте остання у спірну квартиру не вселялась, залишилась проживати за місцем проживання своєї матері - у квартирі АДРЕСА_2, звідки згодом переїхала до квартири АДРЕСА_3.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року позовна заява ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адмінстрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - залишена без розгляду.

У липні 2008 року ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_1) звернулася до суду із зустрічним позовом, який неодноразово змінювала та уточняла, і остаточно просила визнати ОСОБА_2 і її малолітню дитину ОСОБА_3 такими, що не набули права користування спірною квартирою, і надати їй дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 за останнім відомим місцем проживання її матері - АДРЕСА_4

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року позов задоволено та визнано недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.12.2006 р. відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1242 та виключено відомості про особу ОСОБА_4, як про батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з актового запису № 953 від 12.07.2007 р., складеного в Книзі реєстрації народжень відділом РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Оскільки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не є біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, мало місце укладення фіктивного шлюбу, в судовому порядку була виселена ОСОБА_2, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матір"ю за її адресою, залишаючись лише зареєстрованою в спірній квартирі. ОСОБА_1 постійно мешкає в спірній квартирі та є в ній зареєстрованою.

Визнання шлюбу недійсним анулює всі правові наслідки шлюбу, тобто ніяких прав та обов"язків між особами, що уклали недійсний шлюб, не виникає. При цьому, права і обов"язки анулюються не на майбутнє, а з дня укладання такого шлюбу. Особа, яка вселилася у житлове приміщення іншої особи у зв"язку з реєстрацією з нею недійсного шлюбу, не набуває права на проживання у ньому і може бути виселена.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася, надала клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Треті особи в судове засідання надіслали клопотання про судовий розгляд без участі їх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі розпорядження Московської районної у м. Києві державної адміністрації № 232 від 22 лютого 1999 року ОСОБА_4 видано НОМЕР_1 від 25 травня 1999 р. на право зайняття квартири АДРЕСА_1 на сім"ю з двох осіб: ОСОБА_4 та його доньку ОСОБА_1 (а.с. 5 т.1)

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2006 р. ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, та 26 грудня 2006 р. ОСОБА_1 знята з реєстраційного обліку.(а.с. 46 т.1)

30 грудня 2006 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. (а.с. 135 т. 2)

ІНФОРМАЦІЯ_7. народилася ОСОБА_3, у свідоцтві про народження якої зазначено, що її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 162 т.1)

16 січня 2007 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 163 т.1)

24 липня 2007 року за письмовою згодою ОСОБА_4 у спірній квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_3

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2008 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2006 року скасовано та 21 січня 2010 року поновлено реєстрацію ОСОБА_1 у спірній квартирі. (а.с. 93 т.1)

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер. (а.с. 168 т.1)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року, визнано недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.12.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1242 та виключено відомості про особу ОСОБА_4 як про батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з актового запису № 953 від 12.07.2007 р., складеного в Книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 13 т. 5)

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи шлюб недійсним, суд вихоив з того, що ОСОБА_4 на період укладення шлюбу не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними, тобто у даному випадку його згоду на шлюб не можна вважати вільною. Крім того, при реєстрації шлюбу був використаний недійсний паспорт ОСОБА_4

Задовольняючи позов в іншій частині, суд виходив з того, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час судового розгляду було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3, народження дитини зареєстроване відділом РАЦС Голосіївського РУЮ в м. Києві, батьком дитини зазначила ОСОБА_4

Згідно з висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22 веесня 2012 року № 4, складеним в Київському міському бюро судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_4 настала в результаті цирозу печінки.

За клопотанням позивача ухвалами Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року та 16 травня 2016 року у справі було призначено судову медичну молекулярно-генетичну експертизу для вирішення питань, чи є вирогідність того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, є білогічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1? Вирішено питання про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи та ексгумації тіла.

ОСОБА_2 ухилилась від участі в експертизі та подала письмову заяву, де визнала, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із запереченнями проти ексгумації трупу ОСОБА_4 для відібрання біологічних зразків у рамках проведдення експертизи.

Правові наслідки визнання шлюбу недійсним визначені в ст. 45 СК України і полягають у тому, що визнання шлюбу недійсним анулює всі правові наслідки шлюбу, тобто ніяких прав і обов"язків між особами, що уклали недійсний шлюб, не виникає. При цьому, права і обов"язки анулюються не на майбутнє, а з дня укладання такого шлюбу.

Суть іституту визнання шлюбу недійсним полягає в тому, що він не лише припиняє правовідносини, які можуть виникнути в майбутньому (це має місце і при розірванні шлюбу), а й поновлює те становище, яке існувало до укладення шлюбу.

Особа, яка вселилася у житлове приміщення іншої особи у зв"язку з реєстрацією з нею недійсного шлюбу, не набуває права на проживання у ньому і може бути виселена.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 рків є місце проживання батьків, або оного з них, з ким проживає дитина, якщо інше не встановлено за згодою між батьками та дитиною, або організацією, що виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згоою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов"язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідно до Наказу МВС України від 22.11.2012 р. № 1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів", реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає разом з матір"ю, відомості про батька дитини - ОСОБА_4 виключені з актового запису про її народження, з вересня 2012 року ОСОБА_3, залишаючись зареєстрованою в АДРЕСА_1, в ній не проживає, була зареєстрована на підставі заяви матері ОСОБА_2, яка уклала фіктивний шлюб з ОСОБА_4

Перелік способів захисту, визначених у ст. 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як правило, особа, право їкої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Іноді спосіб захисту порушеного права та інтересу прямо визначений спеціальним законом, який регулює певне цивільне правовідношення.

Таким чином, системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави суду задовольнити позов ОСОБА_1 , у зв"язку з чим надати їй дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартирі АДРЕСА_1 за останнім відомим місцем проживання її матері, оскільки такою реєстрацією відповідач порушує права позивача та була зареєстрована у вказаній квартирі незаконно, а тому ОСОБА_2 разом з її неповнолітньою донькою ОСОБА_3 є такими, що не набули права користування жилим приміщенням в квартирі № АДРЕСА_1.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 разом з її неповнолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що не набули права користування жилим приміщенням в квартирі № АДРЕСА_1.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі АДРЕСА_1 за останнім відомим місцем проживання її матері ОСОБА_2, а саме: АДРЕСА_4

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: