АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2796/18 Справа № 175/4493/14 Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С.А. Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг ПАТ «Дніпрогаз» по постачанню природного газу за адресою по АДРЕСА_1 Правовідносини між сторонами оформлено договором про надання населенню послуг з газопостачання від 19 грудня 2007 року, з особовим рахунком НОМЕР_1. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язку по оплаті послуг з газопостачання, станом на 30 вересня 2014 року в ОСОБА_2 утворилась заборгованість в розмірі 6470,20 грн.

У зв'язку з чим, ПАТ «Дніпрогаз» просило суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за надані послуги з газопостачання в розмірі 6470,20 грн., а також, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Дніпрогаз» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за надані послуги з газопостачання в розмірі 6470,20 грн. та 243,60 грн. судовий витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення.

ПАТ «Дніпрогаз» своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами є правовідносини, оформлені договором про надання населенню послуг з газопостачання від 19 грудня 2007 року і відкриттям особового рахунку НОМЕР_1.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язку по оплаті послуг з газопостачання, станом на 30 вересня 2014 року в ОСОБА_2 утворилась заборгованість в розмірі 6470,20 грн.

22 травня 2012 року ПАТ «Дніпрогаз» звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, яку було задоволено та 02 липня 2012 року видано відповідний судовий наказ №410/2395/12.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2014 року вказаний судовий наказ було скасовано на підставі заяви ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та норм діючого законодавства України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями п. п. 11, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

Аналогічна норма щодо своєчасної сплати закріплена в ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дніпрогаз», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 порушила Правила надання населенню послуг з газопостачання, норми діючого законодавства та умови договору про надання населенню послуг з газопостачання від 19 грудня 2007 року за особовим рахунком НОМЕР_1, а тому наявні всі правові підстави для відновлення майнових прав позивача та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6470,20 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить застосувати до позовних вимог ПАТ «Дніпрогаз» строки позовної давності, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до розрахунку заборгованості борг нараховано за період з 06 листопада 2006 року по 31 березня 2010 року, а із позовними вимогами позивач звернувся лише 20 жовтня 2014 року, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

Однак, колегія суддів відхиляє такий довід апелянта та не вбачає правових підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки ПАТ «Дніпрогаз» в 2012 році вже звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу в розмірі 6470,20 грн. в межах строку позовної давності, який було скасовано ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2014 року, після чого ПАТ «Дніпрогаз», у відповідності до норм діючого цивільного процесуального законодавства, подав позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 6470,20 грн.

Щодо посилань апелянта на відключення працівниками газової служби в 2008 році від послуг газопостачання за адресою по АДРЕСА_1 у зв'язку із проведенням будівельних робіт по зведенню нового об'єкту нерухомості замість старого, то колегія суддів не може прийняти до уваги такі обґрунтування, так як належних, допустимих, достатніх та достовірних у відповідності до ст. ст. 76 - 80 ЦПК України доказів ОСОБА_2 надано не було.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2015 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова