УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2018 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Д.В.Нев»ядомський, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на майно та визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Київського районного суду м.Харкова перебуває вищезазначена цивільна справа.

22.03.2018 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить суд забезпечити позов, шляхом заборони ОСОБА_4 відчужувати квартиру №26 у будинку №5/7/9 по вулиці Чайковського у місті Харкові.Свою вимогу обґрунтовує тим, що невжиття забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки протягом розгляду справи відповідна квартира вже двічі реалізовувалась на користь третіх осіб, що підтверджується інформаційними довідками.

Так, 10.04.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір дарування відповідної квартири.

27.11.2017квартиру відчужено на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу.

16.01.2018 щодо відповідної квартири укладено договір позички житлового приміщення, користувачем є ОСОБА_5. А тому не вжиття заходів може унеможливити в майбутньому виконання рішення суду, оскільки квартира вже неодноразово відчужувалась протягом розгляду справи, з метою уникнення в подальшому зміни складу учасників судового процесу, а також з метою забезпечення реального виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду , та пересвідчившись з наданих до суду матеріалів, що між сторонами дійсно виник спір, який потребує вирішення, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149 - 153, ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на майно та визнання договору недійсним задовольнити.

Заборонити ОСОБА_4 відчужувати квартиру №26 у будинку №5/7/9 по вулиці Чайковського у місті Харкові.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

«Строк пред'явлення до виконання 3 роки.».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Д.В. Невядомський