Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2018 р. Справа153/1216/17

Провадження2/153/420/17-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення нікчемності заповіту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: 19 липня 2017 року помер його батько ОСОБА_2. Після смерті батька він звернувся до Ямпільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріусом йому було повідомлено про існування заповіту від 07 червня 2017 року, посвідченого службовою особою ОСОБА_6 сільської ради від імені його батька на імя відповідача ОСОБА_4, згідно якого батько зробив наступне розпорядження: земельну ділянку №765 в розмірі 1,7774 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493765, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0303 і знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району, Вінницької області та земельну ділянку №764 в розмірі 1,9022 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493766, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0302 і знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району, Вінницької області заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний заповіт є нікчемним, оскільки при його складанні та посвідченні були допущені грубі порушення норм діючого законодавства, батько не мав наміру передавати у власність ОСОБА_4 вищевказані земельні ділянки, оскільки за життя говорив йому та іншим своїм дітям, що земля залишиться їм. При цьому розповідав, що ОСОБА_4 вимагала від нього переписати вищевказані земельні ділянки на неї, однак він не бажав цього робити. При складанні та посвідченні заповіту від імені батька 07 червня 2017 року були допущені наступні порушення: заповіт посвідчено з порушенням вимог щодо вчинення таких нотаріальних дій, а саме відсутній запис стосовно місця його складення. На заповіті вказано «с. Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області», тобто вказана лише назва населеного пункту, в той час як заповіт посвідчувався дома за місцем проживання батька. На час посвідчення батько дійсно хворів та перебував на денному стаціонарів місцевій лікарні. За таких обставин заповіт мав би посвідчуватись головним лікарем. У звязку із хворобою заповідача на його особисте прохання та через хворобу, нотаріус або уповноважена особа органу місцевого самоврядування, може виїжджати за місцем його проживання. Як видно з копії заповіту від 07 червня 2017 року у посвідчувальному написі не зазначено місце вчинення нотаріальної дії, не зазначена адреса, а також причин з яких нотаріальна дія була вчинена за місцем проживання заповідача.

12 жовтня 2017 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено попереднє судове засідання відповідно до ЦПК України ( в ред.2004 р.).

09 листопада 2017 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області після проведення попереднього судового засідання справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання було здійснено виклик свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10. Також було здійснено витребування доказів з ОСОБА_6 сільської ради Вінницької області та у державного нотаріуса Ямпільського нотаріального округу (відповідно до ЦПК України в ред.2004 р.).

16 січня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області у звязку із змінами 15 грудня 2017 роду до ЦПК України розгляд даної справи було переведено відповідно до вимог передбачених нормами нового ЦПК України в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують та не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. Призначено підготовче судове засідання та розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судове засідання було здійснено виклик сторін.

02 лютого 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкладено розгляд справи у звязку із поважною неявкою в судове засідання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3.

19 лютого 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області після проведення підготовчого судового засідання справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання було здійснено виклик свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10. В задоволенні клопотання позивача про витребування доказів було відмовлено, оскільки такі докази наявні в матеріалах даної цивільної справи.

16 березня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про витребування доказів.

19 березня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкладено розгляд справи у звязку із поважною неявкою в судове засідання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. В судовому засіданні пояснив, що після смерті батька пішовдо ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області разом зі своїм братом, ОСОБА_10, де секретар сільської ради, ОСОБА_7, повідомила їм, що батько склав заповіт на ім'я ОСОБА_4. При цьому ОСОБА_7 повідомила їм, що заповіт був посвідчений батьком вдома, оскільки вона сама приїжджала до нього із водієм ОСОБА_9 додому, в сільську раду батько не їздив.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Вказав, що заповіт посвідчений службовою особою ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області 07 червня 2017 року ОСОБА_2 є нікчемним. Оскільки при його складанні та посвідченні були допущені грубі порушення норм діючого законодавства, батько позивача не мав наміру передати у власність ОСОБА_4 земельні ділянки № 765 в розмірі 1,7774 га та № 764 в розмірі 1,9022 га, оскільки завжди казав своїм дітям, що земля залишиться їм, а також і те, що ОСОБА_4 вимагала від батька переписати вищевказані земельні ділянки на неї, але він не бажає цього робити і не зробить. При складанні та посвідчені заповіту від імені покійного ОСОБА_2 07 червня 2017 року були допущені наступні порушення: заповіт посвідчено з порушенням вимог щодо вчинення таких нотаріальних дій, оскільки у ньому відсутній запис стосовно місця його складення. На заповіті вказано «село Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області», тобто вказана лише назва населеного пункту, в той час, як заповіт посвідчувався вдома, по місцю проживання ОСОБА_2. Вважає, що дана обставина була беззаперечно встановлена в судовому засіданні. На час посвідчення батько позивача дійсно хворів і перебував на денному стаціонарі в місцевій лікарні. Саме тому, що особисто секретар сільської ради, ОСОБА_7, повідомила їм, що заповіт був посвідчений батьком вдома, він і звернувся до суду з даним позовом, оскільки в заповіті не вказано, що заповіт посвідчувався вдома. Як видно з копії заповіту від 07 червня 2017 року у посвідчувальному написі не зазначено місце вчинення нотаріальної дії (дома), не зазначена адреса, а також причина, з яких нотаріальна дія була вчинена за місцем проживання заповідача. При посвідченні даного заповіту вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування не дотримано. Крім цього, секретарем сільської ради проігнорований і п. 2.2. розділу II Порядку, згідно якого "2.2. Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів". Сама ж ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що нотаріальна дія була вчинена до її оплати.

В тексті заповіту не зазначено, що заповідачеві роз'яснено зміст статті 1307 Цивільного кодексу України, а заповіт складений так, що з розпорядження заповідача незрозуміло на яких умовах він заповідав земельні ділянки ОСОБА_4, в той час як відповідно до п. 1.7. Розділу III "1.7. За заповітом майно може бути заповідане тільки у власність. Проте заповідач може покласти на спадкоємця, до якого переходить, зокрема, жилий будинок, зобов'язання надати іншій особі право довічного користування цим будинком або певною його частиною (стаття 1242 Цивільного кодексу України)".

Заповідачем в заповіті власноручно написано "ОСОБА_1 заповіту прочитано мною ОСОБА_2 особисто, вголос, його зміст та умови відповідають дійсності моїй намірам." Даний текст викликає сумніви в тому, що заповідач розумів зміст тексту, який писав, а тому й не міг зрозуміти зміст надрукованого заповіту не з його слів. Все вищевикладене свідчить про те. що заповіт, який начебто вчинений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради ОСОБА_7 07.06.2017 року є нікчемним.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 діючий в суді на підставі ордеру серії номер в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що обставини на які посилається позивач є припущеннями та не підтверджується жодними належними доказами. Форма заповіту від 07 червня 2017 року та його посвідчення було здійснено належним чином, а тому визнати його нікчемним немає підстав. Вказівка позивача на те, що заповіт був посвідчений дома спростовується поясненнями свідків. При цьому проект заповіту та його підписання було здійснено в сільській раді, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та не спростовано іншими доказами. Заповіт складений ОСОБА_2 відповідав волі заповідача. Звертає увагу суду на те, що свідок ОСОБА_10 при дачі пояснень в суді путався у своїх показаннях, а саме останній чітко памятає 7 число та на уточнюючи запитання сторін щодо дня який передував 7 червня 2017 року та після цього числа не міг нічого повідомити. Враховуючи ту обставину, позовні вимоги не були доведені позивачем в судовому засіданні просить суд відмовити в задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Із показів свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні було встановлено, що вона працює секретарем в ОСОБА_6 сільській раді Ямпільського району Вінницької області. 07 червня 2017 року вранці до неї зателефонував ОСОБА_2 та попросив її приїхати до нього додому, оскільки він бажає скласти заповіт на імя ОСОБА_4. Вона запросила його приїхати до сільської ради для складання заповіту, однак він повідомив, що хворіє та не може приїхати. Вона повідомила йому перелік документів, які необхідні для складання заповіту. Документи в сільську раду привіз водій ОСОБА_9. Після чого, склавши проект заповіту зі слів ОСОБА_2 вона разом із ОСОБА_9 поїхали додому до останнього. Зустрівшись із ОСОБА_2 у нього дома вона побачила, що він ходить та почуває себе добре. Запропонувала йому поїхати до сільської ради на що той погодився. В ОСОБА_6 сільській раді Ямпільського району Вінницької області на першому поверсі перевіривши дієздатність ОСОБА_2В та впевнившись у дійсному його волевиявленні був підписаний заповіт. Зазначає, що після підписання заповіту вона поставила печатку, поставила свій підпис та зареєструвала. Державне мито ОСОБА_2 сплатив після підписання заповіту.

Із пояснень свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні було встановлено, що в червні 2017 року до нього зателефонував ОСОБА_2 та попросив привезти до нього додому секретаря сільської ради ОСОБА_7. Після чого він поїхав до сільської ради забрав ОСОБА_7 та поїхали до покійного додому. ОСОБА_7 вийшла із машини та пішла до будинку ОСОБА_2 через декілька хвилин ОСОБА_2 разом із ОСОБА_7 повернулись до машини та поїхали до сільської ради. Через певний проміжок часу ОСОБА_2 вийшов із сільської ради із заповітом та повідомив йому, що зробив заповіт на ОСОБА_4, оскільки вона того заслужила. Після чого він відвіз його додому.

Із показів свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні було встановлено, що вона бачила як до будинку ОСОБА_2 на автомобілі ОСОБА_9 приїжджала ОСОБА_7. Після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_7 разом кудись поїхали. Вказала, що ОСОБА_2 приїхавши із сільської ради додому повідомив їй, що склав заповіт на ОСОБА_4 та вказав, що остання того заслужила. При цьому зазначила, що ОСОБА_2 ще за місяць до складання заповіту повідомив їй, що бажає скласти заповіт на ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що він є сином покійного ОСОБА_2 та зазначив, що після смерті батька він пішов із братом ОСОБА_2 до сільської ради дізнатися про складений батьком заповіт. Зі слів ОСОБА_7 він дізнався вона разом із ОСОБА_9 їздили до будинку ОСОБА_2 та заповіт складався дома. При цьому вказує, що в день складання заповіту він відвозив о 09 годині ранку батька до лікарні, а тому він не міг складати заповіт в сільській раді.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що батьком ОСОБА_8 є ОСОБА_2 (копія свідоцтва про народження серії V-УР № 0079542 (а.с.10).

Із копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 388889 встановлено, що 19 липня 2017 року в селі Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області помер ОСОБА_2.

Із копії заповіту від 07 червня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 43 встановлено, що ОСОБА_2 перебуваючи при здоровому розумінні та ясній памяті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлений з вимогами чинного законодавства на випадок його смерті зробив таке розпорядження: земельну ділянку №765 в розмірі 1,7774 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493765, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0303 і знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району, Вінницької області та земельну ділянку №764 в розмірі 1,9022 га, яка належить йому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 493766, виданого 19 лютого 2008 року Ямпільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки :03:005:0302 і знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району, Вінницької області заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В заповіті міститься особистий підпис ОСОБА_2. Заповіт посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Особу заповідача було встановлено секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та дієздатність його перевірено (а.с.11).

Із довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювала поховання ОСОБА_2 і з яким разом проживала на день смерті та вела спільне господарство (а.с. 28).

Із відповіді на адвокатський запит від 31 жовтня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 в період з 01 червня 2017 року по 13 червня 2017 року знаходився на лікуванні у денному стаціонарі ОСОБА_6 АЗПСМ (а.с.30).

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48564080 від 27 липня 2017 року встановлено, що заповіт від 07 червня 2017 року № 43, заповідачем якого є ОСОБА_2 був посвідчений в ОСОБА_6 сільській раді Ямпільського району Вінницької області секретарем сільської ради (а.с.55).

Із рішення від 10 листопада 2015 року першої сесії 7 скликання №04 встановлено, що секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області було обрано ОСОБА_7. Уповноважено ОСОБА_7, як посадову особу органу місцевого самоврядування вчиняти нотаріальні дії передбачені ч.1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат»(а.с.56).

З реєстру нотаріальних дій, де зареєстрований заповіт від 07 червня 2017 року встановлено, що 07 червня 2017 року ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області за вчиненням нотаріальної дії, а саме виготовлення та посвідчення заповіту (а.с.57-58).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1234 ЦК України має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 ЦК України).

Згідно ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, (чинної на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності за ст. 37 Закону України "Про нотаріат" мають право посвідчувати заповіти.

Відповідно до п. 2 зазначеної Інструкції нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

За змістом ч.1 ст.202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати їх внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частини 1, 2 ст.215 ЦК України встановлюють, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частинами.1,4,5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою

Частинами 1, 4 ст.1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного: всудовому засіданні було встановлено, що місцем посвідчення даного заповіту було приміщення ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48564080 від 27 липня 2017 року, а не вдома ОСОБА_2, як на це вказує позивач та його представник.

Пояснення свідка ОСОБА_10 суд розцінює, як домисел щодо обставин посвідчення заповіту, оскільки він дізнався про існування заповіту після смерті батька зі слів секретаря Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_7, а тому й не може повідомити суду достовірні дані щодо місця його посвідчення. По-друге, вказівка свідка на те, що саме 07 червня 2017 року близько 09 години 00 хвилин він відвозив батька ОСОБА_2 до лікарні не дає підстав вважати, що спадкодавець о 11 год. 30 хвилин того ж дня не міг перебувати в приміщенні сільської ради та реалізувати свою волу на передачу земельних ділянок ОСОБА_4. Також суд приймає до уваги і той факт, що свідок чітко памятав 07 червня 2017 року (день посвідчення заповіту), однак на уточнюючи запитання сторін не міг повідомити про події, які відбувалися до 07 червня 2017 року та після. Дані обставини дають підстави суду ставити під сумнів правдивість показів свідка ОСОБА_10, тому вони не можуть бути покладені в основу судового рішення щодо місця посвідчення заповіту 07 червня 2017 року. При цьому покази свідка ОСОБА_10 були спростовані поясненнями інших свідків допитаних в судовому засіданні.

Посвідчення заповіту було здійснено уповноваженою посадова особою органу місцевого самоврядування вчиняти нотаріальні дії передбачені ч.1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» - секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_7

Суд відхиляє доводи представника позивача ОСОБА_3 щодо відсутності у заповідача 07 червня 2017 року вільного волевиявлення на складення заповіту, оскільки сам факт наявності у заповідача тяжкої хвороби не є достатнім доказом фізичної неспроможності заповідача в межах, необхідних для волевиявлення і складення заповіту; експертним дослідженням не зроблено висновку про абсолютну неспроможність заповідача на момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні не підтвердив жодними належними та допустимими доказами про те, що у спадкодавця було відсутнє волевиявлення на передання у спадщину ОСОБА_4 земельних ділянок. Наявність у ОСОБА_2 волевиявлення на передачу земельних ділянок у спадщину ОСОБА_4, окрім існування самого заповіту підтверджується і поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11, а також особою яка здійснювала посвідчення заповіту ОСОБА_7.

Що стосується посилання позивача на те, що секретарем сільської ради проігнорований і п. 2.2. розділу II Порядку, згідно якого "2.2. Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів", а саме що нотаріальна дія була вчинена до її оплати. Суд вважає, що дана обставина не є істотною та не може слугувати підставою для визнання заповіту нікчемним з огляду на те, що згідно реєстру нотаріальних дій, де зареєстрований заповіт від 07 червня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 здійснив оплату державного мита за вчинену нотаріальну дію.

Вказівка представника позивача на те, що в тексті заповіту не зазначено, що заповідачеві роз'яснено зміст статті 1307 Цивільного кодексу України, а заповіт складений так, що з розпорядження заповідача незрозуміло на яких умовах він заповідав земельні ділянки ОСОБА_4, в той час як відповідно до п. 1.7. Розділу III "1.7. За заповітом майно може бути заповідане тільки у власність. Проте заповідач може покласти на спадкоємця, до якого переходить, зокрема, жилий будинок, зобов'язання надати іншій особі право довічного користування цим будинком або певною його частиною (стаття 1242 Цивільного кодексу України)".

Що стосується даного посилання, суд зазначає, що предметом розгляду даної цивільної справи є саме заповіт, а не спадковий договір. Норми статті 1307 ЦК України стосуються спадкового договору, а саме забезпечення виконання спадкового договору. При цьому суд зазначає, що заповіт та спадковий договір є два різні види правочинів та відрізняються: за природою правових звязків; за обєктом; за субєктним складом; за порядком укладення та посвідчення. Тому посилання представника позивача на дану норму є недоцільним та суд не приймає її до уваги.

Таким чином, судом було встановлено, що заповіт від 07 червня 2017 року вчинений ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та посвідчений секретарем Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.1247 ЦК України, а саме форма його письмова із зазначенням місця і часу його складання; заповіт підписаний особисто заповідачем, посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування відповідно до ст. 1251 ЦК України та зареєстрований у Спадковому реєстрі. За таких обставин підстав для визнання заповіту нікчемним немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати повязані із розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1233, 1234, 1247, 1251, 1253, 1255, 1257 ЦК України, ст.ст.141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення нікчемності заповіту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя : М.М.Дзерин