Справа № 163/3000/17
Провадження № 2/163/61/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року м.Любомль

Любомльський районний суд Волинської області у складі:

головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Голядинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

27.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 14.02.2002 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на приналежні їй на праві власності земельні ділянки. В управління зазначеним спадковим майном вступила рідна сестра спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка, не оформивши у встановленому порядку своїх спадкових прав, 22.05.2015 року померла. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_2, а також власні земельні ділянки та житловий будинок, який розташований за адресою: с.Мосир, вул.Незалежності, 64, Любомльського району Волинської області. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 та спадщину вона прийняла в порядку ст.1268 ЦК України, однак своїх спадкових прав оформити не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, про що нотаріусом їй видано відповідні постанови. Спадкові земельні ділянки після смерті ОСОБА_2 належали останній на праві власності на підставі Державного акту ІІІ-ВЛ №018428, оригіналу якого у позивача немає, а на її заяву про видачу дублікату, відділ Держгеокадастру надав лише архівну копію, оскільки видача дублікатів Державних актів не передбачена чинним законодавством. Окрім цього, у розпорядженні позивача відсутні свідоцтва про народження спадкодавців: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що унеможливлює встановлення між ними родинного звязку, як рідних сестер. Записи про дати народження спадкодавців у Державному архіві Волинської області також відсутні.

За викладених обставин позивач просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як рідних сестер, що необхідно їй для реалізації спадкових прав, а також визнати за нею право власності на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: с.Мосир, вул.Незалежності, 64, Любомльського району Волинської області;

- пять земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення підсобного сільського господарства, розташованих на території Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області: площею 0,5422 га з кадастровим номером :04:005:0361; площею 0,6762 га з кадастровим номером :04:005:0362; площею 0,6854 га з кадастровим номером :04:004:0365; площею 0,25 га з кадастровим номером :04:004:0366; площею 0,44 га з кадастровим номером :04:001:0430.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач у позовній заяві одночасно просила справу розглядати у її відсутності.

Від відповідача - Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської областів канцелярію суду надійшла заява про відсутність заперечень проти позову ОСОБА_1, підтримання заявлених останньою позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у відсутності представника сільської ради.

За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №110321, виданого Ладинською сільською радою Любомльського району Волинської області 15.02.2002 року, встановлено, що ОСОБА_2 померла 14.02.2002 року у віці 66 років (а.с.4 на звороті).

Відповідно до копії довідки Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області від 05.12.2016 року за вих.№567/02-23, спадкодавець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня смерті постійно була зареєстрована і проживала ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт від імені ОСОБА_2 сільською радою не посвідчувався. До складу спадкового майна після її смерті увійшов Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВЛ №018428, виданий Ладинською сільською радою 28.12.2001 року. В управління спадковим майном вступила сестра спадкодавця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Пережилого подружжя немає (а.с.6).

З копії свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК №0546863, виданого Мосурською сільською радою бувшого Устилузького району Волинської області 28.12.1978 року, вбачається, що ОСОБА_3 одружилась в 1948 році у віці 23 роки, а її дошлюбне прізвище значилось «Вовк» (а.с.6 на звороті).

Державний архів Волинської області 21.04.2017 року видав довідку за вих.№510/01-44 про те, що надати інформацію про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_2 немає змоги, оскільки метричні книги церкви Вознесіння Господнього села Мосир Володимирського повіту передані на зберігання в Держархів області частково по 1864 рік, церкви ОСОБА_5 села Мосир лише за 1937 рік (а.с.9 на звороті).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №170166, виданого виконавчим комітетом Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області 25.05.2015 року, ОСОБА_3 померла 22.05.2015 року в с.Мосир Любомльського району Волинської області у віці 89 років (а.с.4).

З довідки Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області від 07.08.2017 року за вих.№304/4 встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня смерті постійно була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_4, разом зі своєю дочкою позивачем ОСОБА_1, яка є спадкоємцем після її смерті. Заповіт від імені ОСОБА_3 сільською радою не посвідчувався. До складу спадкового майна після її смерті увійшли: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в с.Мосир по вул.Незалежності, 64, Любомльського району Волинської області; грошові вклади, які знаходяться в Любомльському ощадбанку Волинської області; пять земельних ділянок та свідоцтво про право на майновий пай (а.с.5).

Приналежність спадкодавцю ОСОБА_3 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, 1952 року побудови, що по вул.Незалежності, 64, в с.Мосир Любомльського району Волинської області, також підтверджується копією витягу з погосподарської книги №3 на 2011-2015 роки Ладинської сільської ради Любомльського району від 11.10.2016 року за №488/02-23 (а.с.8).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Аналізуючи вище перелічені докази на предмет відповідності у них даних про прізвища та по батькові спадкодавців: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, місця їх проживання, та належно оцінивши їх в своїй сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що останні є рідними сестрами та об'єктивних сумнівів у доведеності такого факту у суду не виникає.

Встановлення такого факту родинних відносин позивачу ОСОБА_1 необхідне для оформлення права на спадкове майно, оскільки вона є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, як дочка останньої, що доводиться копією свідоцтва про народження серії І-ЯК №089497, виданого Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 25.05.1967 року, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №409694, виданого Ладинською сільською радою Любомльського району Волинської області 24.12.1988 року (а.с.7).

Відповідно до ст.530 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

В силу наведеної норми, ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, як її рідна сестра.

Дослідженими доказами доведено ту обставину, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті сестри в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року).

З копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №018428 від 28.12.2001 року встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 2,60 га для ведення особистого підсобного господарства, яка, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, фактично складається з пяти земельних ділянок та розташована на території Ладинської сільської ради Любомльського району (а.с.12).

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованих 06.11.2017 року, на підставі Державного акту від 28.12.2001 року серії ІІІ-ВЛ №018428, ОСОБА_2 на праві приватної власності належали земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства, які розташовані за межами населених пунктів Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області: площею 0,5422 га кадастровий номер :04:005:0361; площею 0,6762 га - кадастровий номер :04:005:0362; площею 0,44 га кадастровий номер :04:001:0430; площею 0,6854 га - кадастровий номер :04:004:0365; площею 0,25 га кадастровий номер :04:004:0366 (а.с.16-24).

Статтею 561 ЦК України (в ред.1963 р.) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК України (в редакції 1963 р.) не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину.

Отже, ОСОБА_3, в силу ст.ст. 530, 549, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), після смерті своєї сестри ОСОБА_2, набула майнових прав на спадкове нерухоме майно останньої, а саме, вище вказані земельні ділянки.

Не оформивши своїх спадкових прав, ОСОБА_3 померла 22.05.2015 року.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи з наведеного, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшло майно, що зазначене у довідці Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області від 07.08.2017 року за вих.№304/4, а також успадковані нею земельні ділянки після смерті ОСОБА_2

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України,

Інших спадкоємців, в тому числі, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_3, немає, що встановлено з копії матеріалів спадкової справи №80/2016 (а.с.46-60).

Отже, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачу ОСОБА_1 в.о. державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області видано десять свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.50-60).

На інше спадкове нерухоме майно, яке увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_3, в.о. державного нотаріуса відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Зокрема, постановою від 29.06.2017 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу земельну ділянку площею 2,60 га, розташовану на території Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області, що належить сестрі спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_2, з підстав не надання правовстановлюючих документів на нерухоме майно та відсутності документів, що підтверджують родинні відносини між ними, а постановою від 13.07.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: с.Мосир, вул.Незалежності, 64, Любомльського району Волинської області, після смерті ОСОБА_3 через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останній, як спадкодавцю(а.с.11, 12).

Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 06.12.2017 року за №106494538, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Мосир, вул.Незалежності, 64, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.37).

На підставі технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 11.08.2017 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця ОСОБА_3 та ознак самочинного будівництва не має (а.с.13-15).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що позиція відповідача щодо предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку із чим фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 142, 530, 549, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1261, 1268, 1297 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, яка померла 14 лютого 2002 року, є рідною сестрою ОСОБА_3, яка померла 22 травня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 22 травня 2015 року, на нерухоме майно, яке знаходиться по вул.Незалежності, 64, в селі Мосир Любомльського району Волинської області, і відповідно до технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 11.08.2017 року, складається з: житлового будинку А-1, веранди а, літньої кухні Б-1, сарая В-1, сарая Г-1, сарая Д-1, погріба Ж-1, сарая З-1, вбиральні У, колодязя К, огорожі 1 та огорожі 2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 22 травня 2015 року, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення підсобного сільського господарства, розташовані за межами населених пунктів Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області: площею 0,5422 га - кадастровий номер :04:005:0361; площею 0,6762 га - кадастровий номер :04:005:0362; площею 0,6854 - кадастровий номер :04:004:0365; площею 0,25 га - кадастровий номер :04:004:0366; площею 0,44 га - кадастровий номер :04:001:0430.

Повернути ОСОБА_1 870 (вісімсот сімдесят) гривень судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, згідно із квитанцією ПАТ КБ Приватбанк від 24.11.2017 року №0.0.902013356.1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Імя позивача ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1.

Імя відповідача Вишнівська сільська рада Любомльського району Волинської області, місце знаходження: вулиця Незалежності, 84, село Вишнів Любомльського району Волинської області, .

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук