Дата документу 12.03.2018 Справа № 554/2643/17
Провадження №2/554/222/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

за участю учасників справи:

представник позивачаОСОБА_1: ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за комунальні послуги; треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 31.03.2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за комунальні послуги, який згодом уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь витрати на оплату комунальних послуг на квартиру №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві 2813,76 гривень, витрати на правову допомогу 500 гривень та судовий збір 640 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1998 року у спільній власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходиться квартира №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12.08.2015 року поділено квартиру №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві, визначивши, що ОСОБА_3 належить 1/4 частина квартири №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві на праві спільної часткової власності.

ОСОБА_3 не сплачує комунальні послуги на належну йому 1/4 частину квартири №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві. Для уникнення заборгованості та можливості користуватися субсидією позивач вимушена сплачувати вартість комунальних послуг за відповідача. Так, ОСОБА_1 з березня 2014 року по грудень 2015 року сплачено: ТОВ «Полтавагаз» 345,17 гривень, вартість 1/4 частини складає 86,29 гривень; ПОКВПП «Полтаватеплоерерго» 7088,76 гривень, вартість 1/4 частини складає 1772,19 гривень; Полтававодоканал (за користування холодною водою) 1251,27 гривень, вартість 1/4 частини складає 312,81 гривень; Полтаваобленерго 341,58 гривень, вартість 1/4 частини складає 85,39 гривень; на загальну суму 2256,68 гривень. В січні 2016 року позивач оформила субсидію на двох осіб, вона та дочка ОСОБА_5, тому просить стягнути з відповідача на її користь вартість 1/4 частини сплачених нею витрат за теплопостачання 557,08 гривень. Загальна вартість послуг за тепло становить 2228,31 гривень.

Ухвалою суду від 21.04.2017 року було відкрито провадження за даною позовною заявою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивачаОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що позивач просить стягнути платежі з березня 2014 року по грудень 2015 року; відповідач приходить, але не користується квартирою; судом в червні 2014 року було визнано, що позивач чинила перешкоди відповідачу в користуванні квартирою. В квартирі є лічильники на газ, воду, електроенергію, крім тепла. В платіжних документах позивача та довідці, яка надана Полтаватеплоенерго є розбіжності. Згідно останніх обрахунків по розрахункових книжках за тепло, відповідач має сплатити позивачу 1713,67 гривень (6854,70 грн. : 4).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 09.02.2018 року фактично позов не визнав, про що свідчить його заява від 26.02.2018 року (а.с.176). Пояснив, що з позивачем неможливо спілкуватися, він не відмовляється платити ЖЕКу, але за все останнє не буде сплачувати. Комунальними послугами він не користувався, в квартирі не жив, всі послуги, крім тепла, обліковуються лічильниками.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов фактично не визнала. Вказала на те, що газом, водою, електроенергією користуються споживачі, але відповідач не живе в квартирі і не користується цими послугами. Відповідач винаймає квартиру, про що свідчить договір найму. Позивач оформила субсидію, фактично їй держава оплатила витрати на комунальні послуги, а вона ще хоче і з відповідача їх стягнути.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд вирішив можливим розглядати справу у відсутність третіх осіб.

Заслухавши представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1998 року у спільній власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходиться квартира №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві (а.с.43).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12.08.2015 року поділено квартиру №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві, визначивши, що ОСОБА_3 належить 1/4 частина квартири №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві на праві спільної часткової власності (а.с.71).

Спір виник з приводу відшкодування відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 понесених нею витрат на утримання спільного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними з спільним майном.

Відповідно до ч.4 ст.543 ЦК України виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Положеннями ст. 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно матеріалів позову, вимоги якого неодноразово змінювалися позивачем, ОСОБА_1з березня 2014 року по грудень 2015 року сплатила комунальні послуги по квартирі №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві : ТОВ «Полтавагаз», ПОКВПП «Полтаватеплоерерго», Полтававодоканал, Полтаваобленерго; ОСОБА_3 не сплачує комунальні послуги на належну йому 1/4 частину квартири. Як, також, зазначено в позові, в січні 2016 року позивач оформила субсидію на двох осіб, вона та дочка ОСОБА_5

Згідно витягу з протоколу №6 засідання комісії по вирішенню спірних питань для надання населенню пільг та субсидій Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 25.01.2016 року ОСОБА_1 призначено житлову субсидію на фактично проживаючих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_6, відповідно до її заяви, акту обстеження матеріально-побутових умов №118 від 21.01.2016 року та свідчень сусідів (а.с.161).

Відповідно акту №118 обстеження матеріально-побутових умов від 21.01.2016 року ОСОБА_3 в квартирі №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві не проживає з березня 2012 року (а.с.162-163).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16.06.2014 року визнано дії ОСОБА_1 в частині утворення перешкод в проживанні ОСОБА_3 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, неправомірними (а.с.72-74).

Згідно договору найму житлового приміщення від 01.11.2013 року (а.с.170), відповідач ОСОБА_3 винаймає житло.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у квартирі №251 по вул.Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві з березня 2014 року по грудень 2015 року не проживав.

Крім того, судом встановлено, що комунальні послуги з електроенергії, гарячої та холодної води, газу в квартирі №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві нараховуються за лічильниками (а.с. 6-13, а.с.15-25, а.с.27-33, а.с.35-42). Сторонами дані обставини не заперечуються.

Отже, відповідач, не користуючись комунальними послугами з електроенергії, гарячої та холодної води, газу в квартирі №251 по вул..Героїв Сталінграду,10, корпус 1 в м.Полтаві не повинен нести витрати з їх оплати, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на оплату комунальних послуг ПОКВПП «Полтаватеплоенерго» суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, позивач посилається на розрахункові квитанції та довідку Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоернерго» від 06.03.2018 року. Проте, надані матеріали та розрахунки позивача жодним чином не підтверджують понесені позивачем витрати на оплату централізованого опалення окремо від витрат на постачання гарячої води. Більше того, в ході судового розгляду представник позивача взагалі заявила про розбіжності в сумах оплати в квитанціях та довідці за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні вимог ОСОБА_1про стягнення коштів за комунальні послуги.

На підставі ст. ч. 1 п. 1 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.

За результатами розгляд справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_3 було сплачено адвокату ОСОБА_4 2817,92 гривень (а.с.177) за надання правничої допомоги за договором від 05.01.2018 року (а.с.181-182), згідно з актом виконаних робіт (а.с.180). Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у вигляді правової допомоги в сумі 2817,92 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.3,360,714 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, проживаючої за адресою: 36040 АДРЕСА_2, до ОСОБА_3, проживаючого за адресою: 36000 АДРЕСА_3, про стягнення коштів за комунальні послуги; треті особи: ОСОБА_5, проживаюча за адресою: 36040 АДРЕСА_4, ОСОБА_6, проживаюча за адресою: 36040 м.Полтава, вул..Героїв Сталінграду,10.корп.1, кв.251,- залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1, проживаючої за адресою: 36040 м.Полтава, вул..Героїв Сталінграду,10.корп.1, кв.251 на користь ОСОБА_3, проживаючого за адресою: 36000 АДРЕСА_5, судові витрати у вигляді правової допомоги в сумі 2817,92 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 16.03.2018 року.

Суддя: А.М.Чуванова