Справа № 428/1580/18
Провадження №2/428/390/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру, мотивуючи вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4. З літа 2006р. в зазначену квартиру став орендувати та проживати позивач ОСОБА_2. Потім ОСОБА_4 запропонувала позивачу ОСОБА_2 викупити у неї вищевказану квартиру, позивач погодився на дану пропозицію. На підтвердження цього у вересні 2006р. позивач ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 грошові кошти. Сторони домовилися, що вони офіційно оформлять договір купівлі-продажу у нотаріуса після видання БТІ необхідних документів. Однак, після досягнення зазначеної домовленості, оформити відразу договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса сторони не змогли, так як 15.10.2006р. ОСОБА_4 померла. Відповідач ОСОБА_3 є невісткою та єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_4. Таким чином, так як кошти за покупку квартири позивач ОСОБА_2 віддав у повному обсязі, ОСОБА_4 мала права на спірну квартиру, тому з вересня 2006р. позивач ОСОБА_2 розпочав користуватися квартирою №29 у будинку №30 по вул. Енергетиків у м. Сєвєродонецьку Луганської області як своєю приватною власністю. Позивач ОСОБА_2 з 2006р. постійно проживає в вищевказаній квартирі, по сьогоднішній день користується, утримує, ремонтує, сплачує усі необхідні платежі в цілому. Загальний строк володіння та користування позивачем ОСОБА_2 квартирою складає 11 років 4 місяці. У звязку з цим ОСОБА_2 з вересня 2006р. добросовісно заволодів квартирою №29 у будинку №30 по вул. Енергетиків у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Тому, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом і просить суд визнати за ОСОБА_2А, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала.

Представник позивача ОСОБА_1 у вступному слові зазначила факти аналогічні, викладеним у позовній заяві, додаткових пояснень не мала, просила задовольнити позов.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що з 2001р. вона мешкає у квартирі АДРЕСА_2. У квартирі №29 зазначеного будинку на момент її заселення мешкала ОСОБА_4, яка приблизно у 2006р. поїхала до своїх родичів до Російської Федерації. З 2006р. у вищевказаній квартирі мешкає постійно ОСОБА_2 разом із своєю родиною. Ніхто на вищевказану квартиру не претендував.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є троюрідною сестрою ОСОБА_2. З 2006р. ОСОБА_2 орендував квартиру АДРЕСА_3 та мешкає там безперервно, останні чотири роки разом із своєю дружиною та дитиною. Їй відомо, що батьки ОСОБА_2 дали йому грошові кошти, які він передав ОСОБА_4 за придбання квартири, про що ОСОБА_4Є писала йому розписку. Вона особисто приходила і приходить до ОСОБА_2 у зазначену квартиру у гості. Ніхто на вищевказану квартиру не претендував.

Вислухавши вступне слово представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.п. 9, 11, 13,14 Постанови Пленумум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №5 від 07.02.2014р., Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004р. , положення ст.344 ЦК поширюються на правовідносини , що виникли з 1 січня 2001р.. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011р..

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло №185 від 25.09.2006р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міськради, квартира, загальною площею 21,4кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_4. Зазначене право власності зареєстровано 19.12.2006р. Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом №12954669 від 19.12.2006р.. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-БО №666753, виданого 18.10.2006р. територіальним відділом ЗАГС Ленінського району м. Воронеж Управління ЗАГС Воронежської області, актовий запис №418, ОСОБА_4 померла 15.10.2006р. у м. Воронеж, Російська Федерація. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія ПО №111776, виданого 15.10.1951р., ОСОБА_7 народився 01.10.1951р., батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_4. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЕД №407394, виданого 19.05.1978р. Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис №389, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_7. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія 1-ЕД №326065, виданого 03.10.2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №1123, ОСОБА_7 помер 03.10.2002р. у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідно до копії розписки від 26.09.2006р. , ОСОБА_10 надала цю розписку ОСОБА_11 про те, що між ними вчинений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 та за продаж вказаної квартири 19.11.2003р. ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 56000грн. за продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4. Відповідно до технічного паспорту Сєвєродонецького міського бюро технічної інвентаризації: загальна площа квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 складає становить 21,4кв.м.. Відповідно до повідомлення Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори №87/01-16 від 27.02.2018р., після померлої 15.10.2006р. ОСОБА_4 до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмови від неї ніхто не звертався, спадкової справи не заведено.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, починаючи з моменту придбання квартири АДРЕСА_1, загальною площею 21,4кв.м., а саме з 26.09.2006р., проживав у ній, добросовісно, відкрито та безперервно володів нею протягом 11 років 4 місяців, що в розумінні ст.344 ЦК України означає, що він набув право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку набувальної давності. Отже, судом встановлено, що факти, викладені позивачем ОСОБА_2 у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог підтверджені письмовими доказами та поясненнями свідків є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (03.06.1987р.н., і.н. НОМЕР_1, паспорт серія ЕН №817319, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 29.04.2011р., зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), право власності за набувальною давністю на однокімнатну квартиру АДРЕСА_7, загальною площею 21,4кв.м., яка належить ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя