Провадження № 2/522/2322/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року Приморський районний суд міста Одеса у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.

при секретарі Соболевій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про розподіл домоволодіння та земельної ділянки в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі, в якій, з урахуванням змін та уточнень, просив виділити ОСОБА_2 в натурі наступні приміщення: перший поверх: 1-18а гараж, 1-19 топкова, 1-19а прибудова сходової клітини; другий поверх: 1-19б прибудова сходової клітини, 1-20 хол, 1-21 житлова, 1-22 гардеробна, 1-23 санвузол, 1-24 житлова кімната, 1-25 житлова кімната, 1-26 санвузол, 1-27 сходи, 1-28 санвузол, 1-29 житлова кімната, загальною площею 248, 4 кв.м. АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_2 частину приватизованої земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 площею 349, 6 кв.м. і частину земельної ділянки, яка є у користуванні, площею 168, 2 кв.м., загальною площею 517, 8 к.в.м; виділити ОСОБА_3 в натурі наступні приміщення: підвал 1-1 сходи, 1-2 підсобне, 1-3 підсобне, 1-4 підсобне, 1-5 сауна, 1-6 насосна, 1,7 душова, 1-8 коридор, по першому поверху: 1-9, коридор, 1-0 хол, 1-11 кухня, 1-12 їдальня, 1-13 вітальня, 1-15 санвузол, 1-16 сходи, 1-17 комора, загальною площею 248, 4 кв.м. АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_3 в натурі частину приватизованої земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 площею 349, 6 кв.м і частину земельної ділянки у користуванні, загальною площею 517, 8 кв.м.; виділити ОСОБА_4 в натурі частину земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 що знаходиться у користуванні, площею 100, 6 кв.м.

Свої вимоги Позивач обґрунтовував тим, що в період шлюбу між Позивачем та Відповідачем був збудований будинок АДРЕСА_1, проте на даний час шлюб розірвано, та між сторонами склалися непорозуміння про порядок користування вказаним майном, а сумісне проживання неможливо. Викладені обставини Позивач вважає підставами для поділу вказаного будинку в натурі.

В судовому засіданні представник Позивача позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі відповідно до останніх уточнень позовної заяви з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник Відповідача та Третьої особи проти задоволення позову заперечував з підстав відсутності технічної можливості поділу земельної ділянки між усіма сторонами в зв'язку з відсутністю улаштованих територій загального користування або накладених обмежень , в т.ч. земельних сервітутів, на спірну земельну ділянку.

Дослідивши обставини справи та письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін та експертів, суд прийшов до наступних висновків.

10 квітня 1982 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

У період шлюбу сторони збудували будинок АДРЕСА_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому 12 грудня 2001 року НОМЕР_1, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за № 40803, кн. 259, стор. 168.

09 липня 2003 року на підставі договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за № 9185, бланк ВАМ № 365024, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прийняла в дар та стала власником 7/100 частин спірного житлового будинку.

Земельна ділянка площею 0, 1000 га, на якій розташований спірний будинок, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, належить ОСОБА_3

Земельна ділянка площею 0, 0437 га, яка надана для будівництва та обслуговування спірного житлового будинку, на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 08.05.2011 р. серія НОМЕР_3, знаходиться в користуванні ОСОБА_3

07 липня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується актовим записом № 119 в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Першого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2012 року по справі № 2-1874/11, з урахуванням Додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2014 року та Додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на 93/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки у розмірі 500 кв.м., розташованої біля будинку АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_2 право користування частиною земельної ділянки у розміри 168,20 кв.м. розташованої біля будинку АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_3О право власності на 93/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки у розміри 500 кв.м., розташованої біля будинку АДРЕСА_1, а також в порядку користування -168,20 кв.м земельної ділянки.

Таким чином, після розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2012 року по справі № 2-1874/11, з урахуванням Додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2014 року та Додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2014 року власниками спірного будинку та земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування спірного будинку сторони були в наступних частинах:

-ОСОБА_2 став власником 93/200 частин спірного будинку та ? частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га за адресою АДРЕСА_1 та користувачем 168, 2 кв.м. неприватизованої земельної ділянки біля спірного будинку;

-ОСОБА_3 стала власником 93/200 частин спірного будинку та ? частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га за адресою АДРЕСА_1 та користувачем 168, 2 кв.м. неприватизованої земельної ділянки біля спірного будинку;

-ОСОБА_4 залишилась власником 7/10 частин спірного будинку та користувачем земельної ділянки площею 100, 59 кв.м. (відповідно до мотивувальної частини рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2012 року, в якому вказано, що «суд вважає, що ОСОБА_2 має право власності на ? частину земельної ділянки від приватизованої, а також на користування на частину від земельної ділянки, яка надана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за виключенням 100, 59 кв.м., яка необхідна для обслуговування 7/100 часток будинку, яка належить їх доньці. Розрахунок земельної ділянки здійснено виходячи з всієї ділянки - 1437 кв.м. 1/100 складає 14,37 кв.м. Після відчуження 7/100 часток будинку, для його обслуговування відійшло 100, 59 кв.м (14,37х7/100)»).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлені наступні питання:

- Яка вартість домоволодіння АДРЕСА_1?

- Яка вартість земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1?

- Які можливі варіанти поділу в натурі з облаштуванням різних входів в домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_2, якому належить 93/200 частин вказаного домоволодіння, з однієї сторони та ОСОБА_3, якій належить 93/200 частин, ОСОБА_4, якій належить 7/100 частин домоволодіння, а саме: літ. «А»: житлова 5, житловою площею 36,9 кв.м. з іншої?

- Які можливі варіанти поділу земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої, яким належить по 1/2 частині вказаної земельної ділянки та 168,20 кв.м. знаходиться у користуванні?

Відповідно до Висновку № 17-416 судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2017 року, складеного експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Чайкою О.В. та Митніковим Г.П., експертами запропоновані два можливих варіанти поділу житлового будинку та два варіанти поділу земельної ділянки з розташованими на ній надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

При запропонованому першому варіанті поділу земельної ділянки (додаток, який в своїй уточненій позовній заяві і просить застосувати ОСОБА_2, у сумісне користування співвласників пропонується виділити частину приватизованої земельної ділянки під частиною будинку, виділену на план-схемі помаранчевим кольором та позначену точками 7-8-9-10-11-12-18-19-20-21-22-23-7 площею 300, 8 кв.м. Площа земельної ділянки, що пропонується у сумісне користування, виключається з площі приватизованої земельної ділянки, що підлягає виділу кожному з співвласників. Першому співвласнику пропонується виділити частину приватизованої земельної ділянки, виділену на план схемі синім кольором та позначену точками 1-2-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-1 площе. 349, 6 кв.м.(в тому числі під будинком 30,6 кв.м. - тераса) і частину земельної ділянки у користуванні, виділену на план-схемі синім кольором та позначену точками 2-3-4-5-6-2, площею 168, 2 кв.м.; всього площа земельної ділянки, що пропонується до виділу першому співвласнику, складає 517, 8 кв.м.

Другому співвласнику пропонується виділити частину приватизованої земельної ділянки, виділену на план=схемі зеленим кольором та позначену точками 5-6-7-23-22-21-20-19-18-12-13-14-15-16-17-26-25-5 площею 349, 6 кв.м. ( в тому числі під будинком 49, 9 кв.м.) і частину земельної ділянки у користуванні, виділену на план-схемі зеленим кольором та позначену точками 4-5-25-24-4, площею 168, 2 кв.м.; всього площа земельної ділянки, що пропонується до виділу другому співвласнику, складає 517, 8 кв.м.

ОСОБА_4 пропонується виділити частину земельної ділянки, що знаходиться у користуванні, виділену на план-схемі рожевим кольором та позначену точками 3-27-28-24-4-3 площею 100, 6 кв.м.

При запропонованому першому варіанті поділу земельної ділянки доступ до приміщення № 1-14, що належить ОСОБА_4, а також до виділеної їй у користування частини земельної ділянки, можливий лише при умові отримання можливості прохожу (згідно законодавством України) через частину приватизованої земельної ділянки, яка належить першому співвласнику.

До аналогічних висновків експертизи прийшли і при запропонованому другому варіанті поділу земельної ділянки, відповідно до якого першому співвласнику запропоновано виділити частину земельної ділянки площею 517, 8 кв.м., другому співвласнику - земельну ділянку площею 517, 8 кв.м., ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 100, 6 кв.м., також лише при умові отримання можливості проходу (згідно з законодавством України) через частину приватизованої земельної ділянки.

Крім того, в попередньому судовому засіданні представником ОСОБА_4 залучено до матеріалів справи Висновок № ED-2502-1-895/17 від 19.12.2017 року комплексного будівельно-технічного, земельно-технічного експертного дослідження, складений судовим експертом К.В. Кріві. Відповідно до резулятивної частини експертом встановлено, що відсутня можливість виділу лише ОСОБА_4 плями забудови під приміщеннями житлової кімнати № 5 площею 36, 90 кв.м.( фактично приміщення № 1-14 - кабінет, площею 35,10 кв.м.), так як вона повинна залишитись або у спільному (загальному) користуванні ОСОБА_4, якій виділено у власність приміщення 1-го поверху: житлову кімнату № 5 площею 36, 90 кв.м.( фактично приміщення № 1-14 - кабінет, площею 35,10 кв.м.) та у того співвласника домоволодіння, якому буде виділено приміщення 2-го поверху, яке розташоване безпосередньо над приміщенням житлової кімнати № 5 площею 36,90 кв.м.; оскільки земельна ділянка площею 0,1000 га перебуває у власності інших співвласників - відсутня можливість улаштування проходу, входу до житлової кімнати № 5 площею 36, 90 кв.м.( фактично приміщення № 1-14 - кабінет, площею 35,10 кв.м.) без влаштування території спільного (загального користування співвласників домоволодіння або накладення інших обмежень щодо користування (власності) земельної ділянки площею 0,1000 га.

Таким чином, експерт прийшов до висновку, що керуючись вимогами нормативно-правових актів у галузі будівництва, технічної можливості виділити частку 7/100 домоволодіння № 5/10 по вул. Морській у м. Одесі, що належить ОСОБА_4, а саме приміщення № 5 - житлової кімнати площе 36, 9 кв.м. з організацією окремого входу, без улаштування територій загального (спільного) користування або накладення інших обмежень не існує.

За клопотанням представника Відповідача, експерти Чайка О.В., Митніков Г.П. та Кріві К.В. були викликані до судового засідання для роз'яснення своїх висновків та відповіді на запитання учасників справи в порядку ст. 72 ЦПК України.

Експерти Чайка О.В. та Митніков Г.П. в ході роз'яснення свого висновку були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, після чого на запитання сторін пояснили, що при поділі спірної земельної ділянки доступ до приміщення № 1-14, що належить ОСОБА_4, а також до виділеної їй у користування частини земельної ділянки, можливий лише при дотриманні певної умови, про яку вони зазначили у своєму висновку, тобто умови отримання можливості проходу через частину приватизованої земельної ділянки. Дотримання сторонами справи вказаної умови експертами не досліджувались, так як відповідного питання в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси про призначення експертизи поставлено не було.

Експерт Кріві К.В. в ході роз'яснення свого висновку була попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, після чого на запитання сторін пояснила, що не існує технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити частку 7/100 домоволодіння АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 без улаштування територій загального користування або накладення інших обмежень, наприклад, у вигляді земельного сервітуту. При проведенні експертного дослідження документи, які підтверджують або спростовують наявність відповідних обмежень, експерту надані не були та не досліджувались.

Проаналізувавши експертні висновки експертів Чайки О.В., Митнікова Г.П., та Кріві К.В. суд прийшов до висновку, що вказані висновки не суперечать один одному, а лише доповнюють один одного: експерти прийшли до спільної думки про необхідність дотримання сторонами певних умов, передбачених діючим законодавством, при поділі спірної земельної ділянки з метою дотримання прав третьої особи - ОСОБА_4, а саме переведення тієї частини земельної ділянки, по якій ОСОБА_4 буде здійнювати прохід до свого приміщення, або в спільне користування між ОСОБА_4 та відповідним власником земельної ділянки, або накладення земельного сервітуту на цю частину земельної ділянки.

Порядок користування чужими земельними ділянками врегульований главою 16 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Таким чином, обов'язковою умовою для отримання можливості проходу (згідно законодавства України) через частину приватизованої ділянки, про яку вказали експерти Чайки О.В., Митнікова Г.П. в Висновку № 17-416 судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2017 року, є саме встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЗК України, земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЗК України, земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, в матеріалах справи відсутній договір між третьою особою ОСОБА_4 та будь-яким з співвласників спірної земельної ділянки про встановлення земельного сервітуту, Позивачем відповідний договір та докази державної реєстрації такого договору до суду не надано, рішення суду про встановлення земельного сервітуту не спірній земельній ділянці Позивачем також не надано.

При цьому будь-яких позовних вимог з приводу встановлення земельного сервітуту або іншого обмеження права користування спірною земельної ділянкою в частині проходу до житлової кімнати № 5 площею 36, 90 кв.м., яка належить ОСОБА_4, Позивачем ні до ОСОБА_3, ні до ОСОБА_4 не заявлено.

Таким чином, не дотримання умов поділу спірної земельної ділянки, встановлених Висновком № 17-416 судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2017 року, свідчить про відсутність технічної можливості для виділу частки 7/100 спірного житлового будинку, яка належить ОСОБА_4, та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, у Висновку № 17-416 судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2017 року вказано, що для можливості реалізації одного з запропонованих варіантів поділу необхідно в обов'язковому порядку виконання ліцензованою організацією (сертифікованими фахівцями) технічного висновку про можливість реконструкції даного житлового будинку, а також проектно-кошторисної документації на реконструкцію, затвердженої та погодженої у встановленому законом порядку, та отримання дозвільної документації на виконання будівельних робіт.

Проте, Позивачем до суду не надано ні технічного висновку про можливість реконструкції спірного житлового будинку, ні проектно-кошторисної документації на реконструкцію, хоча з моменту складання експертного висновку (31.03.2017 року) до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення рішення по справі (06.03.2018 року) пройшов тривалий час, достатній для виконання поставлених експертами умов, що також є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Стосовно заявлених сторонами орієнтовного розрахунку судових витрат та розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи всі обставини даної справи, суд прийшов до висновку про наступний розподіл витрат між сторонами:

- Судовий збір, витрати на проведення експертизи в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз та витрати на направлення копій позову з додатками сторонам покладається на ОСОБА_2;

- Витрати на проведення експертного дослідження судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» К.В. Кріві покладаються на ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 11-13, 76-80, 81, 89, 141, 223, 241, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про розподіл домоволодіння та земельної ділянки в натурі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 12 березня 2018 року.

Суддя

06.03.18