Справа № 369/992/18
Провадження №4-с/369/32/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Водала А.Ю.,

представника скаржника ОСОБА_1,

представника стягувача ОСОБА_2

приватного виконавця ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005», заінтересовані особи ОСОБА_4, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ТОВ «Кийтранс-2005» звернулись до суду з даною скаргою. Свої вимоги мотивували тим, що за рішенням суду з ТОВ «Кийтранс-2005» стягнено на користь ОСОБА_5 на відшкодування шкоди, завданої ДТП, 158 274,43 грн. На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист та предявлено до примусового виконання до приватного виконавця ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_6 було приховано від приватного виконавця про виплату ТДВ «СТ «Домінанта» страхового відшкодування в розмірі 47 729,15 грн., щоб зменшувало суми до виплати. Постанову про відкриття виконавчого провадження було отримано на юридичну адресу товариства 26 грудня, а на фактичну -28 грудня. Також ними було отримано виклик про зявлення до виконавця керівника товариства 29 грудня 2017 року. Вказали, що рішення суду товариством було виконано добровільно ще 28 грудня шляхом перерахування на картку ОСОБА_6 коштів на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 110 545,28 грн. та відшкодування судових витрат 1582,75 грн. Про добровільне відшкодування та його розмір в телефонному режимі було повідомлено виконавця. Натомість 28 грудня банками було повідомлено про накладення арешту на рахунки в межах 176 293,90 грн. 29 грудня призваного виконавця було повідомлено представником ТОВ «Кийтранс-2005» про добровільне відшкодування та повне погашення боргу перед ОСОБА_6, що було залишено поза увагою виконавця. Останній вказав, що арешти з рахунків можуть бути зняти лише після повного виконання судового рішення та сплати винагороди державного виконавця. 29 грудня товариством було сплачено кошти в розмірі 64 165,87 грн. на рахунок приватного виконавця, який зняв арешт з рахунку товариства. У звязку з надмірно сплаченою сумою 12 січня приватним виконавцем повернуто на рахунок товариства 48 458,90 грн. Але залишилась несплаченою сума винагороди в розмірі 15 985,72 грн. Такі дії приватного виконавця вважають неправомірними та порушують ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та п.19 Порядку виплати винагороди державним виконавцем та їх розміри і розміри основної винагороди приватного виконавця. Також посилались на те, що приватним жодних дій примусового характеру не було вчинено, оскільки товариство виконало рішення добровільно на в повному обсязі відповідно до своїх зобовязань. Але державний виконавець коштів не повернув, не зменшив розмір винагороди.

Просили суд визнати неправомірними дії приватного виконавця ОСОБА_3 виконавчого округу м.Києва щодо стягнення з боржника основної винагороди в сумі 15 985,72 грн.; зобовязати приватного виконавця ОСОБА_3 виконавчого округу м.Києва повернути на розрахунковий рахунок ТОВ «Кийтранс-2005» кошти сумі 15 985,72 грн.

У судовому засіданні представник ТОВ «Кийтранс-2005» обґрунтування поданої скарги підтримав. Просив задоволити.

У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_6 проти доводів скарги заперечував. Вказав, що після набрання рішенням суду законної сили, боржником не вчинялись жодних дій щодо відшкодування шкоди, завданої ДТП, а постійно подавались до суду різні заяви. Лише після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_6 були отримані кошти. Вважає, що приватний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, що сприяло виконанню рішення суду. Просив відмовити в задоволенні скарги.

У судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу м.Києва ОСОБА_3 подав суду відзив на подану скаргу та належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження. Вказав, що постанову про відкриття виконавчого провадження боржником було отримано ще 26 грудня. Саме після відкриття виконавчого провадження було здійснено перерахування коштів стягувачу. Те, що це було зроблено на рахунок безпосередньо боржника не може підтверджувати добровільність виконання. Розмір винагороди визначався ним у постанов про відкриття виконавчого провадження, тому не погоджуючись з її розміром, товариство мало право на оскарження даної постанови. Натомість жодних дій ними вчинено не було. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

При розгляді справи судом встановлено, що 13 грудня 2017 року ОСОБА_5 отримав виконавчий лист на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005», третя особа: ОСОБА_7 про відшкодування шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. А саме в частині стягнення з ТОВ «Кийтранс-2005» на користь ОСОБА_6 кошти в розмірі 158 274,43 грн. в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, та суму сплаченого судового збору в розмірі 1582,75 грн.

20 грудня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до приватного виконавця ОСОБА_3 виконавчого округу м.Києва щодо примусового виконання рішення суду.

Ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Постановою приватного виконавця ОСОБА_3 виконавчого округу м.Києва від 20 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №369/9329/16ц, зобовязано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації, або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнено з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 15 985,72 грн.

Копія даної постанови відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслала боржнику рекомендованим листом та отримано останнім 26 грудня 2017 року. Разом з постановою було надіслано виклик приватного виконавця та розрахунок основної винагороди.

Відповідно до ст. 31 «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець протягом трьох днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює розрахунок основної винагороди, ознайомлює з ним сторони виконавчого провадження, розяснює їм порядок сплати та стягнення основної винагороди приватного виконавця.

Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця.

За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково.

Приватному виконавцю забороняється укладати угоди з метою зміни розміру основної винагороди.

Солідарні боржники несуть солідарний обовязок із сплати основної винагороди.

Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України.

З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України.

Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.

У п.19 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» № 643 від 8 вересня 2016 року вказано, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Приватний виконавець, який забезпечив у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа, одержує основну винагороду в розмірі двох мінімальних заробітних плат та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа, - в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

На обґрунтування доводів скарги щодо безпідставного отримання сум винагороди в розмірі 15 985,72грн. представник ТОВ «Кийтранс-2005» вказував на добровільність виконання ними рішення суду. Дане пояснення суд оцінює критично, оскільки судове рішення набрало законної сили 19 липня 2017 року. Лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, боржником було перераховано кошти на відшкодування збитків, завданих ДТП, та судових витрат. У судовому засіданні представником скаржника визнана та обставина, що ними не вчинялись дії для виконання рішення суду. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем вчинені дії щодо виконання судового рішення в повному обсязі, перевірки всіх обставин, врахувавши інтереси як боржника, так і стягувача.

Крім того, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З поданого супровідного листа вбачається, що постанову про відкриття виконавчого провадження ТОВ «Кийтранс-2005» отримало 26 грудня 2017 року, а скарга до суду надійшла 29 січня 2018 року, тому строки оскарження заявником пропущені, в тому числі щодо визначення розміру винагороди.

Суд не бере до уваги доводи скаржника, що приватним виконавцем неправомірно утримано з боржника винагороду в розмірі 15 985,72 грн., оскільки вони мали відшкодувати боржнику не 158 274,43 та 1582,75 грн., а 110 545,28 грн. та 1582,75 грн. Так, про факт сплати ТДВ «СТ «Домінанта» страхового відшкодування ОСОБА_6 в розмірі 47 729,15 грн. було відомо ще до відкриття виконавчого провадження, що встановлено судом з пояснень сторін. Тому товариство мало право на оскарження визначеного розміру винагороди після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує виконавця або іншу посадову особу ДВС задовільними вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подана скарга ТОВ «Кийтранс-2005» є необґрунтованою, тому в задоволенні скарги відмовляє.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», інформаційним лист Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13, ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранс-2005», заінтересовані особи ОСОБА_5, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлений 12 березня 2018 року.

Суддя Н.С. Пінкевич