Справа № 739/180/18
Провадження № 2/739/138/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку на період навчання, по 30 червня 2018 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її доньки ОСОБА_3 На даний час остання навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання за державним замовленням, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. При цьому відповідач від надання допомоги ухиляється, матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний та має можливість її надавати.

Відповідачем на позов подано відзив з якого вбачається, що позовні вимоги ним визнаються частково. Відповідач зазначає, що з нього вже стягуються аліменти на утримання іншої дитини у розмірі 1/6 частки від усіх його доходів, у звязку з чим не має змоги сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки від своїх доходів, водночас може їх сплачувати у розмірі 1/6 частки від всіх своїх доходів.

Позивачкою відповідь на відзив, а відповідачем заперечення у справі до суду не подавалися.

Оскільки справа розглядає у порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні у них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач є батьками повнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 4).

З 01 вересня 2014 року ОСОБА_3 навчається у Новгород-Сіверському медичному училищі на денній формі навчання, при цьому термін її навчання закінчується 30 червня 2018 року (а.с. 3).

Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно розяснень, що містяться у пункті 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається, ОСОБА_3 постійно проживає разом зі своєю матірю, тобто позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 2), після досягнення повноліття ОСОБА_3, яка не досягла 23-річного віку, продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, тому її батько, тобто відповідач, який є дієздатною особою, зобовязаний надавати доньці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

З відзиву на позов, поданого відповідачем, вбачається, що останній має можливість та згоден сплачувати аліменти на утримання своєї доньки у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів, при цьому на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина ОСОБА_4, 09 листопада 2004 року, на утримання якої відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів (а.с. 14).

Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки суд враховує, що відповідач є дієздатною особою, на його утриманні перебуває малолітня дитина. Крім того, суд враховує наявність у позивачки на рівні з відповідачем обовязку брати участь в утриманні доньки.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхньої спільної повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30 червня 2018 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, тому позов підлягає задоволенню частково. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня предявлення позову, тобто з 02 лютого 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 02 лютого 2018 року по 01 березня 2018 року.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, при цьому позивачку було звільнено від сплати судового збору за подання позову, на підставі частин першої та шостої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 352 грн. 40 коп. (704 грн. 80 коп. / 2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 182, 183, 191, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України, статтями 76-81, 83, 141, 247, 258-259, 263-268, 273-279, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, які стягувати щомісячно, починаючи з 02 лютого 2018 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30 червня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 02 лютого 2018 року по 01 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Чепурко