РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

06 березня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

при секретарі Брайловській М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до відповідача з позовом про надання тимчасового дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини , посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого має сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірваний 16.01.2012 року Ленінським районним судом м. Луганська, сторони проживають окремо. З 2012 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина не приймає. Дитина проживає з позивачкою, яка несе усі втрати по утриманню сина. Для забезпечення повноцінного відпочинку дитини, оздоровлення, лікування, підвищення рівня світогляду в країні Ізраїль зверталась в усній формі до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, але прохання були залишені без відповіді. Тому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країни Ізраїль, неповнолітньому сину ОСОБА_3, у супроводі матері, без згоди та супроводу батька.

У судове засідання позивачка та її представник не з'явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі. В уточненій позовній заяві, поданої 29.01.2018 року позивач уточнила позовні вимоги: просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 до країни Ізраїль в період часу з 01.06.2018 року по 31.08.2018 року малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та задовольнити їх у повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування Кравчук О. в судове засідання не з'явилась, надіслала лист № 105/78-183 від 28.02.2018, згідно якого просить суд ухвалити рішення на підставі зібраних доказів та згідно чинного законодавства України та з урахуванням інтересів дитини, а також подала письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.

Відповідач у судовому засіданні не з'явився, будучи належним чином повідомленим на офіційному сайті Сватівського районного суду Луганської області. Він проживає на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Луганськ.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 02.06.2004 року, який було розірвано 16.01.2012 (а.с.10)

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого в свідоцтві про народження, серія НОМЕР_1, вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8 ).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 та фактично мешкають в АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 на території, не підконтрольній владі України, останній зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 2)

Таким чином встановлено, що сторони проживають окремо. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням сина, не приймає участь у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері,без згоди та супроводу батька, на період з 01.06.2018 року по 31.08.2018 року.

Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-Х11 і набула чинності для України 27.09.1991 року), держави-учасниці зобов'язалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоровя чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України, визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.2014 року № 3857-Х1, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України», Правилами оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 ( із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання держаного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків ( усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку , без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 ( із змінами) визначено, зокрема , що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів : паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами, проїзний документ, виданий відповідно до Правил, паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який відповідно до правил, записано дитину , яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків ( законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитини, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку у цій держави, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини і він відсутній у пункті пропуску; коли в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України, чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій; свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішенні суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України ( під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки судом встановлено, що виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., за кордон з метою оздоровлення разом з матір'ю, у зв'язку з неповнолітнім віком, відповідає інтересам дитини, сприятиме її фізичному, духовному та моральному розвитку. Отримати дозвіл на виїзд за межі України у позасудовому порядку у позивачки немає можливості, а з іншого боку не зачіпає інтереси відповідача як батька дитини щодо можливості спілкуватися та приймати участь у вихованні сина, якщо у нього виникне таке бажання у майбутньому, тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 3, 10 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст.7, 159 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст.ст.4,10,12,206,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька- задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме в країну Ізраїль в супроводі матері - ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 на період часу з 01.06.2018 до 31.08.2018.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Апеляційному суду Луганської області через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 12 березня 2018 р.

Суддя: С.М. Скрипник