Дата документу 06.03.2018 Справа № 554/2265/17
Провадження №2/554/476/2018
06 березня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави
в складі: головуючого судді Чуванової А.М.
при секретарі: Садошенко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та визначення порядку користування нерухомим майном,-
Позивач ОСОБА_1 21.03.2017 року звернулася до суду з позовом та з уточненим позовом до ОСОБА_2, в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні її квартирою АДРЕСА_1, які чинить ОСОБА_2, шляхом вселення ОСОБА_1 у зазначену квартиру. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2000 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. Незважаючи на це, позивач не може користуватися своєю квартирою, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_2 не пускає її до власної квартири, змінив замки на вхідних дверях, не дає їй ключів від них та не дає їй можливості потрапити до свого майна. Шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 09.03.1990 року, а припинено 15.02.2005 року. Факт відсутності у ОСОБА_1 доступу до власної квартири підтверджується актами, з даного приводу позивач зверталася до правоохоронних органів, де їй порадили звернутися до суду. Посилаючись на те, що вона неодноразово зверталася до відповідача з приводу вказаних обставин, але отримувала лише відмови та образи, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 18.04.2017 року було відкрито провадження по даній справі.
Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.08.2017 року зазначений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено повністю.
Ухвалою суду від 04.12.2017 року заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 23.08.2017 року за заявою ОСОБА_2 скасовано і призначено справу до судового розгляду у загальному порядку.
Ухвалою суду від 14.12.2017 року зупинено провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою суду від 18.01.2018 року поновлено провадження по даній справі.
Позивач та її представник до суду не з'явилися, надали заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають, не заперечують проти заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, її представника та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06.03.2018 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України.
Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2000 року (а.с.5).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.21) сторони 15.02.2005 року розірвали шлюб.
Відповідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07.12.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 м.Полтави. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 м.Полтави.
Із матеріалів справи вбачається, що у вищезазначеній квартирі співвласник не проживає, в ній проживає та зареєстрований колишній чоловік позивача - відповідач по справі ОСОБА_2, який повністю заволодів квартирою АДРЕСА_1 (а.с.6), змінив замки від вхідних дверей, не дає позивачу ключів від них , не пускає її до власної квартири, що підтверджується актами від 01.05.2015 року, від 21.10,2015 року, від 12.02.2016 року, від 18.04.2016 року (а.с.7,8,9,10), та ці обставини не були спростовані відповідачем в ході розгляду справи.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами судового захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що право позивача на здійснення права користування квартирою АДРЕСА_1 підлягає захисту у судовому порядку шляхом вселення позивача у вказане житлове приміщення.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).
Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).
Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 чиняться перешкоди у користуванні майном, яке належить їй на праві власності, вона має право вимагати усунення таких перешкод шляхом вселення у квартиру. Тому, позов ОСОБА_1 належить задовольнити.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: А.М. Чуванова