Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/65/18

номер провадження 2/695/465/18

12 березня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю секретаря - Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін по справі ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на майно, до складу якого, серед іншого, входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 01.03.2002 року, остання все своє майно, в рівних частинах заповіла своїм дітям, які є сторонами по справі.

Відповідач у встановленому порядку відповідно до ст.,ст. 548, 549 ЦК України (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, до нотаріуса із заявою із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері не звертався, у зв'язку із чим пропустив строк для прийняття спадщини та втратив своє право на отримання частки від неї.

Позивач належним чином прийняла спадщину, однак оформити своє право власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 не має можливості, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутня державна реєстрація в новому електронному реєстрі. За таких обставин позивач не має іншої можливості оформити своє право власності на спадкове майно. а тому змушена була звернутися до суду із даним позовом.

У судове засідання позивач не з'явилась, однак звернулась до суду з клопотанням, згідно якого просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, однак направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов визнав повністю та просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідач позовні вимоги визнав повністю, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі у підготовчому судовому засіданні та позовні вимоги позивача задовольнити повністю у зв'язку із наступними підставами.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_2 від 26.03.2002 року) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено відповідний актовий запис №142.

Відповідно до ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася в 2002 році, а тому до таких відносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином при вирішенні вказаної справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців із дня відкриття спадщини вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст.,ст. 548, 549 ЦК УРСР фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Як вбачається із відзиву відповідача по справі та із матеріалів самої справи відповідач ОСОБА_2 з моменту смерті своєї матері не вчинив жодних дій, визначених ст., ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, що свідчили б про прийняття спадщини, чим фактично пропустив строк для прийняття спадщини та втратив своє право на отримання частки від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Нормами ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 стверджується свідоцтвом про народження (серії НОМЕР_3 від 23.12.1988 р.) та свідоцтвом про шлюб (серії НОМЕР_4 від 16.10.2010 року) з яких вбачається, що позивач є дочкою ОСОБА_3 та змінила своє прізвище на ОСОБА_1 в результаті укладення шлюбу.

Таким чином судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги.

Окрім того, відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 01.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І., зареєстрованого в реєстрі №519, остання все своє майно, в рівних частинах заповіла своїм дітям, які є сторонами по справі.

Як встановлено судом вище, позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину та фактично вступила в управління та володіння вказаним вище спадковим майном.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Золотоніської міської державної нотаріальної контори від 12.01.2018 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві власності житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, який розташовано по АДРЕСА_1 відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на частину вказаного житлового будинку відсутній.

Право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві власності житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, який розташовано по АДРЕСА_1, стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом №1003 від 27.03.1991 року, реєстрація якого стверджується також відповідним Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №19245057 з якого вбачається реєстрація вказаного свідоцтва про право на спадщину за ОСОБА_1

Окрім того із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Золотоніського виробничого підрозділу Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації №16738303 від 21.11.2007 року, вбачається, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, який розташовано по АДРЕСА_1.

За загальними правилами спадкуванням є перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємця.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Суд бере до уваги, що відповідач не заперечує проти задоволення вказаних позовних вимог, тобто не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 вказаної частини домоволодіння, що на думку суду не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав сторін по страві та третіх осіб.

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні та спадщину не приймали, що стверджується відповідною копією спадкової справи №92/2009 наданою Золотоніською міською державною нотаріальною конторою.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 524, 534 ЦК УРСР та ст. 10, 76,

ст., ст. 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. 01.03.2002 за реєстровим № 549, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку, визначеному ст., ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.