Постанова

Іменем України

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 205/6410/16

провадження № 61-3700св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко ЄвгенСергійович,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Остапенко Н. Г. від 29 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів Макарова М. О., Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 22 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № DNHDGK00000362, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 18 690 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 21 листопада 2016 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_6 є ОСОБА_5 12 вересня 2015 року банком була направлена претензія кредитора до Другої дніпропетровської нотаріальної контори, а 29 вересня 2015 року позивачем була отримана відповідь із нотаріальної контори, у якій зазначено, що претензію кредитора передано до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за місцем заведення спадкової справи. Крім того, 12 грудня 2015 року позивачем до ОСОБА_5, як до спадкоємця після смерті ОСОБА_6 було направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, банк просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 5 056,68 дол. США та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із того, що позивач звернувся з вимогою до спадкоємця боржника поза межами строків, передбачених частиною другою статті 1281 ЦК України, а тому пропустив строк для пред'явлення такої вимоги.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням місцевого суду, зазначив про те, що визначений частиною другою статті 1281 ЦК України строк пред'явлення кредиторами спадкодавця своїх вимог до спадкоємців є законним преклюзивним строком, сплив якого припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення кредитором свого права.

У січні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, не звернувши уваги на те, що банку стало відомо про те, що відповідач є спадкоємцем боржника лише 29 вересня 2015 року, після отримання відповіді із нотаріальної контори про відкриття спадщини із зазначенням спадкоємця та у строк передбачений ст. 1281 ЦК України звернувся до відповідача із вимогою.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статтей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судами встановлено, що 22 листопада 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № DNHDGK00000362, згідно умов якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 18 690 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 листопада 2016 року (а.с. 8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 19 березня 2010 року (а.с. 12).

21 серпня 2015 року позивачем була направлена претензія кредитора до Другої дніпропетровської нотаріальної контори (а.с. 16).

Згідно відповіді від 19 вересня 2015 року Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заведена у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т. М., претензію кредитора направлено за належністю (а.с. 17).

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєва Т. М. направила ПАТ КБ «ПриватБанк» лист, згідно якого повідомлено, що претензія кредитора залучена до матеріалів спадкової справи та спадкоємець ОСОБА_6 повідомлений про претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом надсилання йому листа з ксерокопією претензії кредитора (а.с. 18).

04 грудня 2015 року до ОСОБА_5, як до спадкоємця після смерті ОСОБА_6, ПАТ КБ «ПриватБанк» направив лист-претензію (а.с. 19).

Згідно матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6, із заявою про прийняття спадщини звернулась 08 вересня 2010 року ОСОБА_9, а із заявою про відмову від спадщини звернулась ОСОБА_10 (а.с. 37).

Звертаючись до суду з указаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило про те, що станом на день смерті ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором склала 5 056,68 дол. США, яку просив стягнути з відповідача як спадкоємця померлого.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

06 травня 2010 року ОСОБА_10 повідомила кредитора про смерть ОСОБА_6 , звернувшись до останнього із заявою з проханням провести перерахунок по кредитному договору від 22 листопада 2006 року у зв'язку із смертю боржника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 116), однак із досудовою вимогою банк звернувся до спадкоємця у серпні 2015 року, шляхом направлення претензії до нотаріальної контори, а з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося тільки у серпні 2016 року, тобто із пропуском встановленого ч. 3 ст. 1281 ЦК України строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

За таких обставин, оскільки позивач, як кредитор, протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку не пред'явив своїх вимог до спадкоємців боржника, є правильним та обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що банк позбавлений права такої вимоги у зв'язку з пропуском встановленого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до спадкоємців.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило