Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/82/18
Провадження № 2/376/130/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Віговського С.І.

при секретарі Кропивлянській С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з названою позовною заявою до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що 19 листопада 2011 року між нею та відповідачем - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис №1007. За час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами не розірваний, але з початку листопада 2017 року сторони проживають окремо. Дитина залишилась проживати з позивачем. Син знаходиться на утриманні позивача. Матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину. Це зокрема виявилося у відсутності будь-якого матеріального утримання сина, а також у тому, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. Позивачу відомо, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач. Відповідач в даний час не має постійної роботи, але має періодичний заробіток.

У відповідності до ст. 184 СК України, так як позивачу точний розмір заробітку відповідача встановити важко, і він має нерегулярний характер, то позивач вважає за необхідне просити суд встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У судове засідання позивачка не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач, ОСОБА_2,в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином,позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття не визнав, при цьому погодився сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступних підстав.

У відзиві на позовну заяву від 12 лютого 2018 року відповідач зазначив, що позивач ніде не працює, жодного доказу, що дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат суду надано не було. Визнає, що ним не надавалася матеріальна допомога синові, оскільки позивач без жодної причини забрала свої речі та речі сина і залишила їх спільне місце проживання в грудні 2017 року. На всі контакти зі відповідачем позивач не йде, спілкуватися відмовляється, у дитини засоби зв'язку відсутні і тому спілкуватися з дитиною відповідач не маю змоги. Позивачу відомо, що відповідач має стабільну роботу, вчасно отримує мінімальну заробітну плату. Крім того, як зазначає відповідач, на його утриманні перебуває його мати, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, інвалід 3 групи, з діагнозом шунтування серця та як онкохвора і перебуває на онкообліку. Все це вимагає від сім'ї відповідача додаткових зусиль як матеріального так і морального характеру. За фахом відповідач медичний працівник, працював в медичному закладі Київської області, але був вимушений змінити роботу, оскільки розмір заробітної платні був замалий і його не вистачало на сім'ю та лікування матері. Позивача не влаштовувало те, що відповідач допомагаю лікувати матір і відповідно відносини між ними погіршилися.

Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1, актовий запис № 1007.

У шлюбі у сторін народився сини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 10 серпня 2012 року, актовий запис № 1551.

Шлюб між сторонами не розірваний, але з листопада-грудня 2017 року сторони разом не проживають, що не заперечується сторонами по справі.

Дитина залишилась проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає, що також не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Згідно довідки про доходи виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Ексім Трейд Транс Фуд" від 13.01.2018 року № 31, відповідач, ОСОБА_2 працює на підприємстві ТОВ "Ексім Трейд Транс Фуд" за основним місцем роботи з 13.12.2017 року на посаді продавця продовольчих товарів, і загальну сума його доходу за період з 13.12.2017 року по 31.12.2017 року склала 2325,13 (дві тисячі триста двадцять п'ять) грн. 13 коп.

Вказані обставини встановлені дослідженими матеріалами справи.

Презумпцією статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Посилання позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, суд вважає необґрунтованими, та одночасно погоджується з думкою відповідача щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України).

У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України).

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивачкою не надано суду будь-яких обґрунтувань та доказів зобов'язання відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

А саме, позивачем суду: 1) не надано доказів про стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) не надано доказів відсутності у відповідача на утриманні непрацездатних батьків. При цьому, відповідачем суду надана медична документація про те, що мати відповідача має онкологічне захворювання та проживає з відповідачем в одній житловій квартирі; 3) не доведено наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. При цьому, відповідачем суду надана довідка про доходи, середньомісячний розмір заробітку якого складає 2325,13 (дві тисячі триста двадцять п'ять) грн. 13 коп.; 4) не доведено витрат відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 5)не надано доказівщодо інші обставин, що мають істотне значення, які могли б впливати на наведений у змісті позовних вимог розмір аліментів.

Таким чином, суд вважає, що позивач не виконала вимоги ст.ст. 12, 76, 81, 83 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а відтак, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач - ОСОБА_2 у свою чергудо проведення судового засідання позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що зазначив у відзиві на позовну заяву.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. До працездатних осіб належать особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 р. №966-XIV).

Як вбачається із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року № 2246-VIІI, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень;

Таким чином, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, які позивачем суду не доведено; одночасно враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України за якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи при цьому на розмір доходу відповідача та вимогу закону, за якою мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, приймає рішення про задоволення позову частково, та вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 746,00 (сімсот сорок шість) грн. 00 коп. (1492*50%), щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року № 2246-VIІI, ст.ст. 4, 11-13, 19, 23, 28, 76, 81, 83, 133, 141, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити обов'язкове негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: