Справа № 355/1610/17
Провадження № 2/355/83/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Веселинівка в особі виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_6 ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади с. Веселинівка в особі виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона народилася в селі Веселинівка, Баришівського району, Київської області. В цьому селі проживала його бабуся ОСОБА_8, яка мала літній вік та потребувала допомоги. Позивач проводила за нею догляд, проживаючи по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. Після смерті бабусі, ОСОБА_1 прийняла спадщину, доглядає за спадковим майном та зберігає його. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. 11.08.2006 року ОСОБА_1 приватизувала земельну ділянку площею 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1. До складу спадкового майна ОСОБА_8 також входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Маючи намір оформити своє право власності на вказаний будинок, позивач в 2017 році звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори, але отримала відмову. Рідні сестри позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 не заперечують проти заявленого позову та не претендують на спадкове майно. ОСОБА_9 - дочка ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а її доньки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечують проти успадкування позивачем майна після смерті ОСОБА_8

Позивач просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_8.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 на розгляд справи не з,явилася. Надала суду листа про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач по справі - територіальна громада с. Веселинівка в особі виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Відповідач по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також на розгляд справи до суду не з,явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не з,вилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача по справі -ОСОБА_8. Після її смерті ОСОБА_1 прийняла спадщину, де доглядає за спадковим майном та зберігає його. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. 11.08.2006 року ОСОБА_1 приватизувала земельну ділянку площею 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1. Спадковим майном ОСОБА_8 також є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за тією самою адресою. Позивач в 2017 році звернулась до Баришівської районної державної нотаріальної контори щодо успадкування будинку, але отримала відмову. Ні відповідачі у справі, а ні треті особи не заявляють свого права на спадщину після смерті ОСОБА_8, про що свідчать відповідні заяви, з якими вони звернулися до суду.

Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. З.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у негосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від І3 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2;

- ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_10

- ксерокопією свідоцтва про шлюб позивача ОСОБА_1;

- ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_11;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ксерокопією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в АДРЕСА_1;

- довідками Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області №693 від 15.11.2017 року та №610 від 22.09.20127 року;

- ксерокопією спадкової справи №317/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8;

- іншими матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_8.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 263, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України (в редакції 2017 року), ст.ст. 16, 328, 1216, 1217,1218, 1220,1222,1223,1225, 1258,1261,1264, 1268,1269, 1270, 1273, 1274, 1275, ч. 1 ст. 1297 ЦК УкраїниПостановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживаючої за адресою: с. Веселинівка, Баришівського району, Київської області після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживаючої за адресою: с. Веселинівка, Баришівського району, Київської області право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси, та або обов,язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко