РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/98/18
Провадження № 6/327/5/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.

за участю представника Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2018 року старший державний виконавець Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним поданням, в обґрунтування якого зазначав наступне.

На виконанні у Розівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 54330534 з примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/1314/17 від 24.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу, процентів та інфляційних витрат за несвоєчасне повернення боргу у розмірі 118 907 грн. 69 коп., з яких сума основного боргу 107 800,00 грн., сума інфляційних витрат 8 883, 76 грн., проценти за договором 2223,93 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

19.07.2017 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої разом з викликом за вих. № 1676, 1677 від 19.07.2017 року направлені боржнику виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Разом з тим, 02.08.2017 року на адресу Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області повернувся зазначений конверт з відміткою пошти «відмова в отриманні».

В ході проведення виконавчих дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» 28.07.2017 року здійснено вихід за адресою місця проживання ОСОБА_2, зазначеною у виконавчому листі для перевірки майнового стану боржника, проте перевірку здійснено не було, оскільки ворота були зачинені, про що складено відповідний акт.

08.08.2017 року за № 26.16-39/1801 до Розівського районного суду Запорізької області було направлено подання державного виконавця «Про примусовий привід боржника», яке відповідно до ухвали суду від 08.09.2017 року у справі № 327/252/17 задоволено, але з невідомих причин Розівським РВ ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області не виконано.

25.09.2017 року боржник ОСОБА_2 зявився до Розівського РВ, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» надав пояснення та заповнив декларацію боржника. При перевірці наданої інформації ОСОБА_2, зясовано, що боржник приховав кількість відкритих поточних банківських рахунків, а саме: замість вказаного одного рахунку у боржника наявні вісім рахунків , що підтверджується відповіддю ПАТ КБ «ПриватБанком» від 29.10.2017 року № 20.1.0.0.0./7-20171024/6180.

Окрім цього, зясовано, що боржник мешкає періодично не за тією адресою, що зазначена у виконавчому листі, а саме: смт. Розівка, вул. Механізаторів, буд. 30, натомість у виконавчому листі вказано адресу: смт. Розівка, вул.. Механізаторів, буд. 28, що також підтверджується відповіддю Управління соціального захисту населення Розівської РДА Запорізької області від 28.08.2017 року № 01-02-05.

11.10.2017 року здійснено вихід за адресою місця проживання ОСОБА_2, а саме: смт. Розівка, вул. Механізаторів, буд. 30 для перевірки майнового стану боржника, але перевірку не здійснено, оскільки ворота були зачинені, на виклики ніхто не вийшов, про що складено відповідний акт.

12.12.2017 року здійснено черговий вихід за адресою місця проживання ОСОБА_2, а саме: смт. Розівка, вул. Механізаторів, буд. 30, Розівського району Запорізької області, для перевірки майнового стану боржника, в ході якої встановлено, що боржник за зазначеною адресою не мешкає з 23.10.2017 року та перебуває у м. Донецьку, майна, яке на праві власності належить боржнику та на яке згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можливо звернути стягнення, не виявлено, про що складено відповідний акт.

Згідно відповіді Розівського районного сектору УДМС України в Запорізькій області № 16.26-36/337 від 02.03.2018 року повідомлено, що ОСОБА_2 змінив паспорт громадянина України, а саме 02.02.2018 року документований ІD-карткою № 001493120.

Таким чином, рішення суду на сьогоднішній день не виконано, боржник ОСОБА_2 ніяких дій щодо виконання рішення суду не приймає, за адресою місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно не перебуває, зареєстрований на тимчасово непідконтрольній Уряду України території, де періодично перебуває, а тому останній ухиляється від його виконання.

З огляду на зазначене, старший державний виконавець Розівського РВ ДВС ОСОБА_1 просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, до повного виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/1314/17 від 24.04.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України судове засідання проведено без виклику та повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, але за участю державного виконавця.

Представник Розівського РВ ДВС ОСОБА_1 в судовому засідання повністю підтримав подання та просив його задовольнити на підставах, зазначених у ньому.

Заслухавши ініціатора подання, перевіривши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить наступного висновку.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку , коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до положення ст. 13 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов'язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В свою чергу, статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що наданими до подання письмовими доказами та поясненнями ініціатора подання не доведено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду.

Так, згідно до матеріалів подання, постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2017 року за № 54330534, виклик державного виконавця від 19.07.2017 року за вих. № 1676 та №1677, боржник ОСОБА_2 не отримував, про що свідчить конверт, який повернувся до районного відділу державної виконавчої служби без вручення адресату із відміткою пошти «отказ» (а.с. 8).

Згідно до актів державного виконавця від 28.07.2017 року, 11.10.2017 року та 12.12.2017 року ОСОБА_2 за місцем проживання був відсутній, за інформацією, наданою власницею домоволодіння № 30 по вул. Механізаторів, смт. Розівка Розівського району Запорізької області ОСОБА_4 боржник ОСОБА_2 з 23.10.2017 року знаходиться у м. Донецьку (а.с.7, 15, 17).

08.08.2017 року за № 26.16-39/1801 до Розівського районного суду Запорізької області було направлено подання державного виконавця «Про примусовий привід боржника», яке відповідно до ухвали суду від 08.09.2017 року у справі № 327/252/17 задоволено, але в матеріалах подання відсутні відомості щодо виконання або невиконання Розівським РВ ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області даної ухвали суду.

Відповідно до реєстру поштових відправлень простої кореспонденції районного відділу державної виконавчої служби від 06.03.2018 року, тобто в день звернення старшого державного виконавця Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 до суду, ОСОБА_2 було направлено зазначене подання, водночас дані, які б свідчили про отримання останнім цього процесуального документу, в матеріалах справи відсутні (а.с.19).

Як вбачається з матеріалів, доданих до подання та підтверджується усними поясненнями ініціатора звернення, рухоме та нерухоме майно або грошові кошти, які належать боржнику на праві приватної власності та на які може бути накладено стягнення, під час виконавчого провадження встановлено не було.

Окрім цього, 25.09.2017 року ОСОБА_2 прийшов до Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, заповнив Декларацію про доходи та майно боржника і надав пояснення стосовно втрати ним грошових коштів, отриманих ним в 2016 році від продажу квартири (а.с.10-12, 26).

За змістом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання.

Ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобовязань.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями суду.

Сам факт відкриття виконавчого провадження, невиконання боржником зобовязання самостійно та відсутність майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обовязків.

За таких обставин, суд доходить висновку, що ініціатором подання не доведено обставин ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду, а тому відмовляє у задоволенні подання.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. ст. 13, 441 ЦПК України, Конституцію України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.А. Антіпова