БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/53/18
Справа № 356/1298/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2018 року Березанський міський суд Київської області

в складі: головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березань цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю,визнання домоволодіння об»єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину домоволодіння

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом ,посилаючись при цьому на те,що з 1988 року проживають з відповідачем ОСОБА_2 однією сім»єю,мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Під час спільного сумісного проживання однією родиною 27.10.1989 року народився син ОСОБА_3 Спочатку проживали в орендованій квартирі в м.Березань ,потім переїхали проживати до її батьків по вул.Зінченка 16 в м.Березань,Київська область.Перед народженням дитини їхні батьки вирішили за свої спільні кошти придбати для їхньої молодої родини житло.17.10.1989 року договір купівлі-продажу було оформлено на голову родини ОСОБА_2 Проживати в цьому будинку почали однією сім»єю відразу після народження сина, тобто з кінця 1989 року. В подальшому , маючи спільну дитину,ведучи спільне господарство,маючи подружні стосунки в сім»ї, питання про поділ будинку чи визнання його спільним майном подружжя не виникало, до цього часу.Спільний житловий будинок потребував капітального ремонту, який проводився за кошти сина.На сьогоднішній день відповідач поставив питання про виселення її з будинку,який було придбано як подружжям,що перебувало в цивільному шлюбі ,трому виникла необхідність звернення до суду .Просить встановити факт спільного проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1988 року по сьогоднішній день.Визнати домоволодіння,що розташоване в м.Березань Київської області по вул.Зінченка 29 ,об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд,який розташований за адресою :вул.Зінченка 29 в м.Березань,Київська область.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 19.12.2017 року відкрито провадженя у справі та призначено підготовче засідання 16 січня 2018 року.

16.01.2018 року оголошена перерва неявка відповідача.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 08 лютого 2018 року призначено судовий розгляд на 13 березня 2018 року.

За змістом п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 (далі по тексту - ЦПК України), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач,представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи в судове засідання не з»явився,проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до відзиву у позові просить відмовити,посилаючись на те,що 17.10.1989 року за договором купівлі-продажу за свої кошти придбав житловий будинок,що розташований по вул.Зінченка 29 у м.Березань ,Київської області для особистого проживання з технічним паспортом на житловий будинок. 20.10.1989 року від Березанської міської ради отримав дозвіл за №58 на проведеня перебудови та створеня інших об»єктів біля будинку. 14 .11.1989 року всиновив дитину ,надавши їй своє прізвище.17.03.1998 року отримав державний акт на право приватної власності на землю. 17.02.2016 року одружився на позивачці. 19.02.2016 року заочним рішенням шлюб розірвано. Докази ,що він придбав з позивачкою житловий будинок за спільні кошти відсутні, батько позивачки ОСОБА_4, маючи дев»ятеро дітей ,отримуючи мізерну колгоспну пенсію,взагалі не мав можливості надати будь-яку допомогу навіть своїм дітям,тим більше ,для придбання житлового будинку чужій людині.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача,свідків, дослідивши письмові докази , суд вважає позовні вимоги не обгрунтованими і такими ,що не підлягають задоволенню,з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала,що вона була довіреною особою власника будинку,за дорученням підписувала всі документи.Кошти на придбання будинку давали батьки сторін по 1500 доларів США.Вона разом зі сторонами відвозила кошти в м.Бородянку власнику будинку.Проживали сторони однією сім»єю. Мають спільну дитину. Будинок придбаний під час спільного проживання за спільні кошти.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав,що їх в сім»ї було п»ятеро дітей.Він і сестра ОСОБА_1 проживали з батьками, які на той час були пенсіонерами ,але тримали господарство. До них в сім»ю прийшов ОСОБА_2.Будинок придбали в занедбаному стані ,до народження дитини ,за кошти , які дали батьки сторін. Проживали в ньому з моменту придбання. Проводили добудови.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що йому не відомо, що сторони проживали в не зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину. Він з початку 1980 х років не проживав з батьками ,але допомагав їм .Йому відомо зі слів брата ,що батьки дали відповідачу кошти на придбання будинку.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що в 1988 році брат в черговий раз одружився. В 1989 році на святкуванні дня народження відповідача ,батько запропонував , купити спільно будинок з батьками позивача по 1500 доларів США кона сторона. Чи була передача коштів ,не може сказати .Сторони мають спільну дитину. Перейшли проживати в придбаний будинок,зробили ремонт.

З 1988 року сторони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

17 жовтня 1989 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу купив житловий будинок з господарськими будівлями ,що знаходиться в м.Березань вул.Зінченко 29 ,Баришівського району,Київська область на присадибній ділянці радгоспу. На вказаній земельній ділянці розташований саманний житловий будинок,розмір житлової площі становить 34,60 кв.м. сарай.

Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства виданого 14.11.1989 року Березанською міською Радою Баришівського району ОСОБА_2 визнаний батьком дитини- Коваль В.В.

17.02.2015 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області зареєстроваано шлюб.

Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 15.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин,які існували до 1 січня 2004 року норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов»язків ,що виникли після набуття ним чинності.

Нормами чинного на час виникнення правовідносин КпШС України не передбачалося виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживають однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

Тому ,якщо спірне майно набуте чоловіком та жінкою під час проживання однією сім»єю до 1 січня 2004 року то право спільної сумісної власності на це майно згідно зі ст.74 СК України у фактичного подружжя не виникає.

Встановлення факту проживання однією сім`єю в період до 1 січня 2004 року не передбачено Кодексом законів про шлюб та сімю України, який визнавав тільки шлюб,укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану.

Тобто стверджувати ,що позивачка та ОСОБА_2 на час придбання будинку були сімєю не можна.

Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу .

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року »Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини , які виникли після введення в дію цього закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин ,що виникли раніше ,застосовується діюче на той час законодавство.

Відповідно до ст.112 ЦК України (ред.1964),майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іеншим громадським органівзаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям , або двом чи кільком організаціям.

Розрізняється спільна власність з визначенням часток(часткова власність) або без визначення часток(сумісна власність).

Відповідно до статей 128 ЦК України(ред.1964), який був чинним до 1 січня 2004 року, визначалось, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Установлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку : м.Березань вул.Зінченко 29 ,Баришівського району,Київська область укладено та нотаріально посвідчено 17 жовтня 1989 року нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори, тобто із цієї дати в ОСОБА_2виникло право власності на спірний будинок.

Отже права і обов»язки щодо спірного майна виникають в момент його придбання,тому правовий режим майна (будинку),придбаного у 1989 році , і правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 із приводу нього ,не можуть регулюватися нормами СК України,який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Майно ,набуте до 1 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою,є об»єктом їхньої сумісної власності , якщо:1)майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім»ї( при цьому спільною працею осіб слід вважати їх спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи,об»єднані в майбутньому для набуття спільного майна,ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету);2)інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Для вирішення спору щодо поділу майна,набутого сім»єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини ,що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Таким чином,для визнання за особою , яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу,права власності на частку у спірному майні ,набутому до 1 січня 2004 року,вона має надати суду належні та допустимі докази про власну участь у набутті цього майна,оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу,без визначеня ступеня її участі працею і коштами у створенні спільної часткової власності не може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна.

В силу ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків ,встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази,що стосується предмета спору з власної ініціативи.

Покази свідків: ОСОБА_5,ОСОБА_7ОСОБА_2ОСОБА_6не є належними , допустимими та достатніми в розумінні ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України ,щодо внесення ОСОБА_1 власних грошових коштів для придбання будинку.

Оцінюючи докази в їх сукупності, з урахуванням наведених обставин, суд вважає, що позивачем не обґрунтовані її вимоги, а обставини на які вона посилається є недоведеними.

Надані позивачем копії товарних та касових чеків за 2016-2017 роки а також без дати їх виготовлення (а.с.15-25)на придбання будівельних матеріалів не відносяться до належних ,допустимих та достатніх доказів для підтвердження обставин на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог,а саме внесення власних грошових коштів на придбання будинку.

Позивач повинна була довести не лише факт спільного проживання, а і ступінь її участі у придбанні спірного майна.

Позивачем не надано доказів щодо участі у набутті спірного будинку(внесення власних грошових коштів),станом на 27.10.1989 року, не була членом сім»ї ОСОБА_2,письмової угоди про створеня спільної сумісної власності між ними також не укладалося.

керуючись ст.ст. 81,89,258,259,263 ЦПК України, статті 22 КпШС України, ст. 128, 240 ЦК УРСР(ред.1963 ) ,суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою :ІНФОРМАЦІЯ_1.) про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1988 року по сьогоднішній день , відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою :ІНФОРМАЦІЯ_1.) про визнання домоволодіння ,що розташоване в м.Березань Київської області по вул.Зінченка 29 ,обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 ,12 квітня 1962 року народженя (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд,який розташований за адресою :вул.Зінченка 29 в м.Березань ,Київська області,відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Київської області через Березанський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи ,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. К. Голік