Справа № 182/3153/17
Провадження № 2/0182/1017/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.03.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про стягнення власних коштів та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (далі ПАТ "УкрСиббанк") про стягнення власних коштів та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що в Нікопольському відділенні ПАТ «УкрСиббанк» вона має два відкритих рахунки по яким отримує соціальні виплати у вигляді пенсії інваліда з дитинства третьої групи та пенсії в разі втраті годувальника.

В березні 2017 року позивач отримала повідомлення про надходження коштів на її особистий рахунок, однак при спробі зняти ці кошти в банкоматі, їй було відмовлено начебто через відсутність коштів на рахунку.

При особистому зверненні до установи Банку позивачу було повідомлено, що її рахунки заблоковані, оскільки нею не було пройдено ідентифікацію та розяснено, що рахунки будуть розблоковані після проходження ідентифікації.

16 березня 2017 року позивач звернулася до ПАТ "УкрСиббанк" з письмовою вимогою про розблокування її рахунків та повернення належних їй коштів. Однак до цього часу жодної відповіді на претензію від відповідача не надходило.

За час переписки з банком на рахунки позивача надійшли виплати за квітень, які вона також позбавлена можливості зняти. У звязку з цим, позивач вимушена була звернутися до іншої банківської установи з метою відкриття рахунків для перерахування соціальних виплат.

Позивач вважає, що ПАТ «УкрСиббанк» незаконно привласнили її кошти на загальну суму 5 505,46 грн., тому просить стягнути ці кошти з відповідача на свою користь.

Крім того, на думку позивача, відповідач своїми діями заподіяв їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що Банк фактично залишив її без засобів існування, оскільки вона не могла змоги придбати продукти харчування та препарати для лікування. До того ж, на її утриманні знаходиться малолітня дитина.

Отже, моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 грн., та дану суму просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні 19 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, в своєму відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають, вважають їх необґрунтованими та безпідставними (а.с.61-71,84-95).

В обґрунтування своїх заперечень посилаються на те, що ПАТ «УкрСиббанк» не привласнив кошти позивача, а вимушений був призупинити роботу її рахунків у звязку з тим, що позивач не пройшла ідентифікацію, проходження якої вимагає чинне законодавство. Вказані дії Банку відповідають вимогам ч. 2 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Так, 04 квітня 2008 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір-анкета про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки № 7396317, на підставі якого, Банк відкрив позивачу рахунок № 9294 в гривні на умовах тарифного пакету «Кредитні пенсійні картки».

Також, 15 травня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір-анкета про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 73963. На підставі даного договору ПАТ «УкрСиббанк» відкрило позивачу рахунок № 5777 в гривні на умовах тарифного пакету «Дебетні соціальні картки».

Пунктом 62 Постанови НБУ «Про затвердження положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 26 червня 2015 року № 417 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) Банк зобовязаний уточнювати інформацію щодо ідентифікації та вивчення клієнта.

Тому проведення періодичної ідентифікації клієнта на той час було обовязком Банку (як субєкта первинного моніторингу), передбаченим чинним законодавством.

Представник відповідача зазначає, що для проходження ідентифікації позивачу достатньо було зявитись до відділення Банку та предявити оригінал паспорту та облікової картки платника податків. Однак до цього часу ОСОБА_1 ідентифікацію не пройшла.

Грошові кошти перераховані позивачу та на даний час знаходяться на її рахунку, а для їх отримання необхідно пройти ідентифікацію про що, позивач неодноразово повідомлялася.

На думку відповідача вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки Банк діяв в межах чинного законодавства, а позивач із власної ініціативи не проходить ідентифікацію, внаслідок чого не може отримати кошти, які знаходяться на її рахунку. Крім того, позивачем не доведено заподіяння їй моральної шкоди та необґрунтовано її розмір.

У звязку з наведеними обставинами представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 04 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір-анкета № 7394826 про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки, на підставі якого, Банк відкрив позивачу рахунок № 9294 в гривні на умовах тарифного пакету «Кредитні пенсійні картки» (а.с.65,66).

15 травня 2008 року між позивачем та відповідачем та АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір-анкета № 7396317 про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. На підставі даного договору ПАТ «УкрСиббанк» відкрило позивачу рахунок № 5777 в гривні на умовах тарифного пакету «Дебетні соціальні картки» (а.с.67,68).

Факт укладання даних договорів позивачем ОСОБА_1 не оспорював ся.

Вказані рахунки відкриті позивачем для нарахування соціальних виплат у вигляді пенсії інваліда з дитинства третьої групи та пенсії в разі втраті годувальника (а.с.10,11).

В березні 2017 року після надходження коштів на рахунки, позивач намагалася отримати їх шляхом зняття в банкоматі, однак її спроба була відхилена.

З метою зясування вказаних обставин, позивач звернулася до відділення ПАТ «УкрСиббанк» де їй було повідомлено, що робота її рахунків тимчасово призупинена, оскільки нею не пройдено ідентифікацію.

16 березня 2017 року позивач звернулася до ПАТ "УкрСиббанк" з письмовою претензією про розблокування її рахунків та повернення належних їй коштів (а.с.12).

Згодом на рахунки позивача надійшли виплати за квітень, тому на рахунках позивача в ПАТ "УкрСиббанк" зберігаються кошти на загальну суму 5 505,46 грн.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобовязаний ідентифікувати та верифікувати відповідно до вимог законодавства України» серед інших, клієнтів (крім банків, зареєстрованих в Україні), що відкривають рахунки в банку.

Згідно п. 62 Постанови НБУ «Про затвердження положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 26 червня 2015 року № 417 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) Банк зобовязаний уточнювати інформацію щодо ідентифікації та вивчення клієнта:

1) протягом місяця з моменту встановлення неприйнятного високого рівня ризику проведення клієнтом фінансових операції з легалізації кримінальних доходів/фінансування тероризму;

2) не рідше одного разу на рік, якщо ризик проведення клієнтом фінансових операцій з легалізації кримінальних доходів/фінансування тероризму оцінюється банком як високий;

3) не рідше одного разу на два роки, якщо ризик проведення клієнтом фінансових операцій з легалізації кримінальних доходів/фінансування тероризму оцінюється банком як середній.

Для інших клієнтів строк уточнення інформації не повинен перевищувати трьох років.

За таких обставин, суд вважає, що дії відповідача щодо проведення ідентифікації клієнта на час виникнення спірних правовідносин були обовязком Банку (як субєкта первинного моніторингу), передбаченим чинним законодавством.

У відповідності до ч. 9 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» субєкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють: для фізичної особи - прізвище, імя та по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів) або номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України в електронному безконтактному носії;

Таким чином, для проходження ідентифікації ОСОБА_1 необхідно зявитись до відділення ПАТ «УкрСиббанк», предявити паспорт та облікову карту платника податків, однак за своїм внутрішнім переконанням позивач вважає це недоцільним та безпідставним.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що субєкт первинного фінансового моніторингу в порядку, встановленому відповідним субєктом державного фінансового моніторингу, зобовязаний уточнювати інформацію про клієнта у випадках, визначених законодавством.

Субєкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення фінансових операцій (обслуговування) у разі, коли клієнт на запит субєкта первинного фінансового моніторингу щодо уточнення інформації про клієнта не подав відповідну інформацію (офіційні документи та/або належним чином засвідчені їх копії).

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач незаконно заблокував її рахунки, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки через не проходження ОСОБА_1 ідентифікації, всупереч вимогам чинного законодавства України, ПАТ «Укрсиббанк» були вимушені призупинити роботу її рахунків, скориставшись своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що ПАТ «УкрСиббанк» незаконно привласнив належні їй грошові кошти, оскільки ці кошти перераховані на рахунки позивача в ПАТ «УкрСиббанк» та зберігаються на них до цього часу.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить висновку, що позивач ОСОБА_1 розпорядилася своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням викладених обставин та оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення коштів, у звязку з чим, вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування їй моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Позовна заява оплачена судовим збором, та у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати повязані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Постановою НБУ «Про затвердження положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 26.06.2015 № 417, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про стягнення власних коштів та відшкодування моральної шкоди.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_2