Справа № 310/5712/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнювала, до ОСОБА_2, ПАТ «Дельта Банк», третя особа Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 липня 2010 року за договорами купівлі-продажу вона придбала садовий будинок та земельну ділянку, площею 0,0647га у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: м. Бердянськ, «Сонячний Бедянськ» садівниче товариство обслуговуючий кооператив («Сонячний» садівницьке товариство), будинок 3/1. Вона звернулась до ЦНАП м.Запоріжжя Вознесенівський район для реєстрації прав на це нерухоме майно, однак їй було відмовлено у з'язку з тим, що вже після укладення вище згаданих договорів купівлі-продажу нерухомого майна було накладено арешт та заборона відчуження. Вона звернулась до Бердянського міськрайонного відділу ДВС та зясувала, що постановою № 31259 від 30.09.2010р. державним виконавцем Куліковою І.І. на майно ОСОБА_2 було накладено арешт, у тому числі і на те майно, яке він до винесення цієї постанови продав за договорами купівлі-продажу, а саме: на садовий будинок та земельну ділянку площею 0,0647 гектарів у межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, «Сонячний Бедянськ» садівниче товариство обслуговуючий кооператив («Сонячний» садівницьке товариство), будинок 3/1. Крім цього, Бердянським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області їй було повідомлено, що виконане провадження закрите згідно ст. 40 Закону України «Про виконане провадження» (повернено, за закінченням строку виконання), але незважаючи на це та в порушення вимог чинного законодавства арешт з майна не було знято. Просила суд зняти арешт та виключити з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна належного їй за договорами купівлі-продажу, а саме: садового будинку та земельної ділянки, площею 0,0647 гектарів у межах згідно з планом, що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, «Сонячний Бедянськ» садівниче товариство обслуговуючий кооператив («Сонячний» садівницьке товариство), будинок 3/1.

До початку судового засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був неодноразово повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що 13 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ «Дельта Банк» було укладено договір № 001-07023-130807 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки з відкриттям кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн.. У зв'язку з виникненням у ОСОБА_2 кредитної заборгованості, АТ «Дельта Банк» звернувся до суду із відповідним позовом до боржника. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року по справі за їх позовом було стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» 10617,38 грн. та 226,17 грн. на відшкодування судових витрат. На виконання зазначеного судового рішення видано виконавчий лист, який пред'явлено до примусового виконання до ВДВС Бердянського МРУЮ, відкрито виконавче провадження, тому вважають, що державним виконавцем було правомірно накладено арешт на майно та кошти боржника ОСОБА_2, оскільки у останнього на той час була непогашена заборгованість. 30.07.2012р. ОСОБА_2 повністю виконано зобов'язання перед АТ «Дельта Банк» за кредитним договором. В свою чергу, ОСОБА_3 могла уникнути необхідності зняття арешту з майна в судовому порядку, своєчасно зареєструвавши за собою право власності у встановленому законом порядку. Просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 (довіреність № 19096 від 11.09.2017р. - у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що 23 липня 2010 року на підставі посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 за 177500,00 грн. садовий будинок, що знаходиться за адресою: м.Бердянськ Запорізької обл., «Сонячний Бердянськ» садівниче товариство» обслуговуючий кооператив («Сонячний» садівницьке товариство), будинок 3/1 (а.с.10-13).

Пунктом 4.1 вищезазначеного договору передбачено, що право власності на нерухоме майно у покупця виникає після повного розрахунку між сторонами та з моменту державної реєстрації договору.

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 8803110 від 23.07.2010р. (а.с.14) договор купівлі-продажу від 23.07.2010р. садового будинку, що знаходиться за адресою: м.Бердянськ Запорізької обл., «Сонячний Бердянськ» садівниче товариство» обслуговуючий кооператив («Сонячний» садівницьке товариство), будинок 3/1, укладений між ОСОБА_2 (відчужував) та ОСОБА_3 (набувач), зареєстрований за № 4039527 23 липня 2010 року.

Також судом встановлено, що 23 липня 2010 року на підставі посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 за 20000,00 грн. земельну ділянку, площею 0,0647 гектарів у межах згідно з планом, розташовану за адресою: м.Бердянськ Запорізької обл., сад. тов. «Сонячний», зем. діл. № 3/1, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :05:011:0124 (а.с.15-18).

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 8803214 від 23.07.2010р. договору купівлі-продажу від 23.07.2010р. земельної ділянки, кадастровий номер :05:011:0124, за адресою: м.Бердянськ Запорізької обл., сад. тов. «Сонячний», зем. діл. № 3/1, укладений між ОСОБА_2 (відчужував) та ОСОБА_3 (набувач), зареєстрований за № 4039955 (а.с.21) .

30 вересня 2010 року при відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1397 від 26.08.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суми боргу у розмірі 10617,38 грн. та 226,17 грн. судових витрат державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт та оголошена заборона на його відчуження. (а.с.47-49, 36). Згідно постанови державного виконавця від 24.12.2012р. виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.49).

На час виникнення спірних правовідносин липень 2010 року, питання щодо моменту набуття права власності на нерухоме майно за договором було врегульоване ст.182, ст.210, ст.334, ст.640, ст.657 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01 липня 2004 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, Тимчасовим порядком державної реєстрації правочинів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 671.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 657 ЦК України (в редакції на час вчинення договорів купівлі-продажу) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції діючий на час виникнення спірних правовідносин) речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Положенням п.1 ч.1 ст. 4 цього ж Закону передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить, зокрема фізичним особам, а саме права власності на нерухоме майно.

Як було встановлено в ході судового розгляду, договори купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки були укладені та нотаріально посвідчені 23 липня 2010 і у той же день було здійснено державну реєстрацію цих договорів (а.с.14,21).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК України).

До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі ст. 396 ЦК України. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України), а покупець є його законним володільцем. У разі укладання нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві.

Аналіз наведених правових актів станом на час виникнення спірних правовідносин з урахуванням внесених до них подальшому змін дає підстави обґрунтовано стверджувати, що на час укладення ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки паралельно існували дві легальні процедури визнання державою права власності особи на нерухоме майно, набуте за договором: державна реєстрація правочину з придбання цього нерухомого майна і державна реєстрація речових прав на набуте нерухоме майно. При цьому, за змістом діючих та той час нормативних актів, державна реєстрація договору та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації договору, немала правовстановлюючого значення.

Такий стан речей існував до 01 січня 2012 року, тобто до набрання чинності Законом України №1878-VІ від 11 лютого 2010 року, яким скасована державна реєстрація правочинів (пункт 3 розділ І).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка стала власником придбаного нерухомого майна садового будинку та земельної ділянки за адресою:: м.Бердянськ Запорізької обл., «Сонячний Бердянськ» садівниче товариство» обслуговуючий кооператив («Сонячний» садівницьке товариство), будинок 3/1 з 23 липня 2010 року (момент державної реєстрації договорів купівлі-продажу).

За таких обставин суд вважає, що оскільки на момент винесення державним виконавцем постанови про арешт нерухомого майна (30 вересня 2010 року) позивачка набула права власності на вищезазначене спірне майно (23 липня 2010 року), тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10,76,141, 263-265 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зняти арешт, зареєстрований 12.10.2010р. за № 10353675 Запорізькою філією Державного підприємства «Інформаційний центр» на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 30.09.2010р., з нерухомого майна, а саме: садового будинку, що розташований в м.Бердянськ Запорізької обл., «Сонячний Бердянськ» садівниче товариство» обслуговуючий кооператив («Сонячний» садівницьке товариство), будинок 3/1, та земельної ділянки, площею 0,0647 гектарів у межах згідно з планом, розташовану в м.Бердянськ Запорізької обл., сад. тов. «Сонячний», зем. діл. № 3/1, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :05:011:0124, що належить ОСОБА_1, та виключити запис про обтяження № 10353675 від 12.10.2010р. з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_6