Єдиний унікальний номер 229/1285/17 Номер провадження 22-ц/775/286/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Соломахи Л.І., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Гонтар А.Л. у місті Дружківці, в справі номер 229/1285/17, за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 липня 2010 року між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 13500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов'язань, покладених на неї кредитним договором, станом на 31 січня 2017 року утворилась заборгованість у загальній сумі 86708,63 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10937,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 68166,36 грн.; заборгованість за пенею - 3000,00 грн., штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 4105,17 грн. (процентна складова), яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредиту у сумі 17408,86 грн., а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 9162,15 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом - 8245,93 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» та подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року в частині зменшення заборгованості за відсотками та ухвалити нове рішення, задовольнивши позов ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі в цій частині.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при ухвалені рішення судом першої інстанції помилково застосовано строки позовної давності. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в даному випадку відбулося переривання строку позовної давності.

Крім того, вважає, що судом порушені норми та принципи процесуального права, а саме ст. ст. 5, 10, 11, 60 ЦПК України.

Суд не врахував, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII,) якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки позивач ПАТ КБ «Приватбанк» оскаржує рішення суду в частині позовних вимог про зменшення заборгованості за відсотками, тому апеляційний суд перевіряє правильність постановленого судом першої інстанції рішення саме в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення в частині його оскарження відповідає.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 27 липня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом подачі анкети-заяви, відповідно до якої відповідач отримав кредиту розмірі 13500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6, 7).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27 липня 2010 року вбачається, що заборгованість за кредитом станом на 31 січня 2017 року становить 86708,63 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 10937,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 68166,36 грн.; заборгованість за пенею - 3000,00 грн., штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 4105,17 грн. (процентна складова) (а.с. 4-5, 54).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог саме в частині стягнення заборгованості в розмірі 17408,86 грн., а саме: 9162,15 грн. - заборгованості за кредитом, 8245,93 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Такий висновок суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками є законним та обґрунтованим, і відповідає фактичним обставинам справи.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 27 липня 2010 року відповідачка ОСОБА_1 уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір, який складається з анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 13500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З заяви-анкети, яка підписана відповідачем, вбачається, що «Я ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовій формі…» (а.с. 6 зв. стор.).

Підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та користуючись кредитними коштами, апеляційний суд вважає, що між сторонами по справі існують кредитні правовідносини, щодо яких сторони погодили істотні умови договору кредиту про суму кредиту, строку її повернення та розміру процентів.

Пунктом 5.5. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році (а.с. 15).

Відповідно до довідки про Умови кредитування за використанням кредитки «Універсальна» передбачено базова процентна ставка на місяць за користування кредитними коштами (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році) в розмірі 2,5% (а.с. 7).

Тобто, Умовами та правилами надання банківських послуг, з якими ознайомлена відповідачка 27 липня 2010 року, передбачено нарахування 30% на суму заборгованості на рік, виходячи з 2,5% на місяць.

Останній платіж здійснений відповідачкою 1 липня 2014 року, тобто до підвищення у вересні 2014 року процентної ставки за користування кредитними коштами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив заборгованість за процентами в зазначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування судом позовної давності та зменшення процентів через їх не співмірність із розміром основного боргу є також безпідставними.

Оскільки судом першої інстанції позовна давність не застосовувалась, а проценти за користування кредитними коштами не зменшувались через їх не співмірність з сумою основного боргу.

Відсотки за користування кредитом стягнуті відповідно до вимог ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, в частині, що оскаржується.

Приведені в апеляційні скарзі доводи висновків суду не спростовують та не впливають на правильність винесеного рішення.

Отже, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 1 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2018 року.

Судді: