Справа № 739/293/18
Провадження № 4-с/739/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

державного виконавця Савченка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на постанову державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (далі - ПАТ «Ві Ей ОСОБА_3») на постанову державного виконавця Новгород-Сіверського МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа, винесену 14 грудня 2017 року у виконавчому провадженні №44886544, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 256 грн. 66 коп.

Скарга мотивована тим, що оспорювана постанова винесена на підставі пункту 7 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому державним виконавцем, в супереч вимогам законодавства, не було вжито всіх виконавчих дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_4 вказаної вище заборгованості, зокрема не вжито заходів тимчасово обмеження останньому у праві виїзду за межі України, не здійснено реєстрацію обтяжень його майна, не вирішено питання щодо примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, в якому перебуває його майно, не витребувано інформацію щодо наявного у боржника нерухомого майна, земельних ділянок і паїв, не направлено відповідних запитів до Бюро технічної інвентаризації, Держкомзему, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті тощо. У звязку з цим представник ПАТ «Ві Ей ОСОБА_3» просить вказану вище постанову скасувати та зобовязати державного виконавця провести в рамках виконавчого провадження №44886544 виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_4 вказаної вище заборгованості.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні начальник МВ ДВС ОСОБА_2 висловився проти задоволення скарги, заявив, що у рамках виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ві Ей ОСОБА_3» заборгованості було проведено всі необхідні виконавчі дії, встановлено наявність у ОСОБА_4 на праві власності транспортного засобу, який було оголошено у розшук. Також витребовувалася інформація щодо наявності у боржника нерухомого майна, земельних ділянок та доходів. Вказані виконавчі дії жодних результатів не дали. Належний боржнику транспортний засіб понад рік перебував у розшуку, однак так і не був виявлений. У звязку з цим ним було винесено оспорювану постанову про повернення виконавчого документа на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на те, що транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією, не було виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Також державний виконавець зазначив, що одразу ж після винесення оспорювана постанова направлялася на адресу стягувача, однак не була вручена представнику останнього і повернулася до відділу ДВС. Далі вона повторно направлялася за адресою, яка була знайдена ним в мережі Інтернет за власною ініціативною, чого він не зобовязаний був робити.

Заслухавши думку державного виконавця, дослідивши матеріали, що додані до скарги та подані під час судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2014 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ві Ей ОСОБА_3» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 256 грн. 66 коп. На підставі цього рішення 01 квітня 2014 року було видано виконавчий лист №2/739/4/14 (а.с. 6).

За заявою представника стягувача, на підставі виконавчого листа №2/739/4/14, постановою старшого державного виконавця ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ ОСОБА_2 від 01 жовтня 2014 року було відкрито виконавче провадження №44886544 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ві Ей ОСОБА_3» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 256 грн. 66 коп. (а.с. 17, 20). Постановою державного виконавця від 09 жовтня 2014 року вказане виконавче провадження обєднано з виконавчим провадження №44886628 в зведене виконавче провадження №45021135 (а.с. 21).

У рамках даного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все належне боржнику майно, перевірено наявність у боржника нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено відсутність такого майна. У 2014 та 2017 роках державним виконавцем витребовувалися відомості про доходи боржника з ДПС України, ДФС України та ПФ України, вживалися заходи щодо встановлення місця роботи боржника і наявності у нього на праві власності земельних ділянок (а.с. 22-28, 32, 42-43, 49-52).

Також державним виконавцем було встановлено наявність у боржника на праві власності транспортного засобу ЗАЗ 11022 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, який постановою державного виконавця від 11 грудня 2014 року оголошено в розшук, оскільки даний транспортний засіб був відсутній за місцем проживання боржника (а.с. 33, 36).

Водночас державним виконавцем не перевірялася наявність у боржника нерухомого майна, зареєстрованого до 2013 року, зокрема шляхом витребування відповідної інформації з КП «Новгород-Сіверська МБТІ», не витребовувалися відомості щодо наявності у боржника цінних паперів, річкового та морського транспорту, обєктів інтелектуальної власності, на що вказано у скарзі представника стягувача та наявність зареєстрованої за боржником мисливської зброї.

05 лютого 2014 року було зупинено зведене виконавче провадження, а 14 грудня 2017 року його поновлено, після чого виконавче провадження №44886544 виведено зі зведеного виконавчого провадження №45021135 (а.с. 40, 44).

Того ж дня постановою державного виконавця, винесеною у рамках виконавчого провадження №44886544, виконавчий лист №2/739/4/14 повернуто стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією, не було виявлено протягом року з дня оголошення його розшуку, а інше майно, на яке може бути звернено виконання, у боржника відсутнє (а.с. 55). Вказана постанова була отримана представником стягувача лише 06 лютого 2018 року, що підтверджується відомостями про пересилання поштового відправлення (а.с. 11-12), а скарга на неї подана засобами поштового звязку 16 лютого 2018 року (а.с. 14), що у свою чергу свідчить про її подання у визначений процесуальним законодавством десятиденний строк.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій державного виконавця з повернення вказаного вище виконавчого документа стягувачу суд враховує наступне.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно пункту 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд зазначає, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд, однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон України №1404-VIII) виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частин другої та третьої статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець, серед іншого, зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, застосовувати до боржника, який не зявився, привід; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів тощо.

Як зясовано, державним виконавцем вживалися окремі заходи щодо виявлення майна боржника, водночас ним не перевірялася наявність у боржника нерухомого майна, зареєстрованого до 2013 року, зокрема шляхом витребування відповідної інформації з КП «Новгород-Сіверська МБТІ», не витребовувалися відомості щодо наявності у боржника цінних паперів, річкового та морського транспорту, мисливської зброї, обєктів інтелектуальної власності.

Також державним виконавцем лише здійснювалися спроби виявити належне боржнику майно за місцем його проживання, однак у звязку з відсутністю боржника це не виявилося можливим. При цьому державним виконавцем не ініційовано вирішення питання щодо примусового проникнення до житла та іншого володіння боржника з метою виявлення відповідного майна, хоча такі повноваження надані йому згідно пункту 13 частини третьої статті 18 Закону України №1404-VIII. Крім того, державним виконавцем не ініційовано вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Вказане вище свідчить про не вчинення державним виконавцем всіх необхідних заходів у рамках виконавчого провадження №44886544 з метою виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Оцінюючи обґрунтованість оспорюваної постанови про повернення виконавчого документа суд зазначає, що остання винесена у звязку з тим, що транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією, не було виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України №1404-VIII.

Пунктом 7 частини першої статті 37 Закону України №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Зміст наведеного вище правового припису свідчить, що повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з тим, що не розшукано його транспортний засіб, буде правомірним, лише у разі, якщо виконавцем вжито всіх інших заходів щодо виявлення майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Водночас, у даній справі сам по собі факт не виявлення транспортного засобу боржника, який перебував у розшуку, без проведення всіх інших необхідних виконавчих дій, не може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки це порушує права останнього.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на викладене вище суд приходить до висновку про необхідність визнання неправомірною та скасування постанови начальника Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 14 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа, винесеної у виконавчому провадженні №44886544 і зобовязання особи, яка винесла дану постанову, провести в рамках виконавчого провадження №44886544 виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №2/739/4/14 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ві Ей ОСОБА_3» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 256 грн. 66 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 18, 37 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 3, 18, 258-261, 353, 354, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на постанову державного виконавця Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 14 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа, винесену у виконавчому провадженні №44886544 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 256 грн. 66 коп.

Зобовязати начальника Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 провести в рамках виконавчого провадження №44886544 виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №2/739/4/14 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 256 грн. 66 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно після та може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст ухвали складено 05 березня 2018 року.