Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1330/2012 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 2 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №2-1330/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житомирської міської ради про визнання права власності та зміну часток в будинковолодінні,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, яке ухвалено 08 лютого 2012 року суддею Полонцем С. М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на частину житлового будинку під літ. «А1» по вул. Короленка, 53/1 в м. Житомирі, що складається з приміщень: 2-1 вітальня 16,7 кв.м., 2-2 кімната 21,6 кв.м., 2-3 кімната 13,5 кв.м., 2-4 кімната 7,7 кв.м., 2-5 кімната 11,9 кв.м., 2-6 кухня 12,4 кв.м., 2-7 ванна 4,4 кв.м., 2-8 кімната 13,4 кв.м., мансардного приміщення 2-9 літня кімната 21,8 кв.м., 2-10 літня кімната 16,2 кв.м., 2-11 літня кімната 18,2 кв.м., горище, загальною площею 157,8 кв.м.; гараж літ. «В», уборна літ. «У1», огорожа №1-2 та визнати за ним частку у праві спільної часткової власності на це будинковолодіння у розмірі 80/100 ідеальних частин. В обґрунтування позову вказав, що ним було здійснено реконструкцію своєї частини будинку та прибудову гаражу, зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Внаслідок здійсненої прибудови його частка, як співвласника, збільшилася, проте питання про зміну розмірів ідеальних часток у позасудовий спосіб вирішити неможливо у звязку із відсутністю згоди іншого співвласника ОСОБА_2

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку під літ. «А1» по вул. Короленка, 53/1 в м. Житомирі, що складається з приміщень: 2-1 вітальня 16,7 кв.м., 2-2 кімната 21,6 кв.м., 2-3 кімната 13,5 кв.м., 2-4 кімната 7,7 кв.м., 2-5 кімната 11,9 кв.м., 2-6 кухня 12,4 кв.м., 2-7 ванна 4,4 кв.м., 2-8 кімната 13,4 кв.м., мансардного приміщення 2-9 літня кімната 21,8 кв.м., 2-10 літня кімната 16,2 кв.м., 2-11 літня кімната 18,2 кв.м., горище, загальною площею 157,8 кв.м.; гараж літ. «В», уборна літ. «У1», огорожа №1-2. Визначено за ОСОБА_1 частку у праві спільної часткової власності на будинковолодіння по вул. Короленка, 53/1 в м. Житомирі у розмірі 80/100 ідеальних частин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка є спадкоємцем ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що згоди на здійснення позивачем невідємних поліпшень будинку інший співвласник 60/100 ідеальних частин цього будинку - ОСОБА_2 не давала. Одностороннє збільшення частки ОСОБА_1 в будинковолодінні з 40/100 до 80/100 є незаконним, оскільки суд не вирішив питання про зменшення частки іншого співвласника. Оскаржуваним судовим рішенням порушуються її спадкові права, оскільки за будинковолодінням по вул. Короленка, 53/1 зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на 60/100 ідеальних частин та за ОСОБА_1 на підставі оскаржуваного рішення - на 80/100 ідеальних частин, що в сумі становить 140/100 і є неприпустимим. Такі невідповідності в реєстрі прав власності на нерухоме майно перешкоджають їй отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з підстав, зазначених у ній.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не зявився, а тому суд у відповідності до ч. 2 ст.372 ЦПК України розглянув справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час розгляду справи судом першої інстанції були співвласниками житлового будинку №53/1 по вул. Короленка у м. Житомирі по 40/100 та 60/100 частин відповідно.

Позивач в період з 1991-1994 років здійснив за власні кошти прибудову до вказаного житлового будинку, за рахунок якої було збільшено його корисну площу.

ОСОБА_1 отримав декларацію про готовність до експлуатації добудованої частини житлового будинку та гаражу за вищевказаною адресою, яка зареєстрована інспекцією ДАБК у Житомирській області 21.10.2011 (а.с. 9-11).

Зі змісту довідки-розрахунку КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, розміри ідеальних часток в спільному праві сторін на домоволодіння після проведеної позивачем прибудови складають: у ОСОБА_1 - 80/100 ідеальних часток, у відповідача ОСОБА_2 20/100 ідеальних часток (а.с.12-13).

Листом від 18 листопада 2011 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради повідомило позивача про неможливість вирішити питання про зміну розмірів ідеальних часток в адміністративному порядку у звязку з відсутністю згоди на таку зміну між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.11).

За ОСОБА_1 на час апеляційного розгляду на підставі оскаржуваного рішення суду зареєстровано право власності на 80/100 ідеальних частин будинку (а.с. 91).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач набув право власності на новостворене нерухоме майно та відповідно до ст. 357 ЦК України вправі вимагати через суд визначення нових ідеальних часток будинку, оскільки поліпшення спільного майна зроблені за його кошти, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна та на власній земельній ділянці.

Оскільки розмір часток у праві спільної часткової власності після будівництва прибудови до спірного будинку за домовленістю співвласників не встановлений, то на думку суду він має визначатись з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на нього.

За змістом ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 за власні кошти побудував прибудову до житлового будинку, співвласниками якого були він та ОСОБА_2 Новостворене нерухоме майно прийнято до експлуатації, про що свідчить зареєстрована інспекцією ДАБК у Житомирській області декларація про готовність об'єкта до експлуатації. Разом з тим, позивач у визначеному законом порядку не зареєстрував своє право власності на добудову до житлового будинку, а тому у суду не було правових підстав для задоволення позову про визнання за ним права власності на таке майно у визначений ним спосіб.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

При цьому такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності.

У той же час матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що на час здійснення зазначеної прибудови позивач отримував відповідний дозвіл виконкому місцевої Ради та згоду інших учасників спільної власності, у даному випадку ОСОБА_2

Зокрема, у своїх запереченнях, отриманих судом першої інстанції після ухвалення оскаржуваного рішення, відповідачка зазначала, що позивач до неї не звертався з проханням надати дозвіл, згоду чи будь-яке інше підтвердження згоди чи відсутності заперечень щодо самовільного зведення ним добудови до житлового будинку.

Оскільки, право власності на новостворене майно позивачем у визначеному законом порядку не зареєстроване (реєстрація декларації про готовність обєкта нерухомого майна до експлуатації свідчить лише про дотримання позивачем архітектурно-будівельних норм при його будівництві та про прийняття його до експлуатації), інший співвласник своєї згоди на здійснення позивачем добудови до спірного будинку не надавав, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку і про збільшення частки позивача у праві спільної часткової власності на жилий будинок.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2012 року не отримувала (а.с. 44в-44г). Остання померла 08.04.2015 (а.с. 54). Оскаржуване рішення впливає на права спадкоємця ОСОБА_2В - ОСОБА_3, оскільки невідповідності в реєстрі прав власності на нерухоме майно, які виникли на підставі цього рішення, перешкоджають їй отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 530,46 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 лютого 2012 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 530,46 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 07 березня 2018 року.