АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/2691/2018 Доповідач: Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року заява ОСОБА_4 про забезпечення даного позову - задоволена.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме:

на земельну ділянку, площею 1.1512 га по АДРЕСА_4

на земельну ділянку, площею 0,15 га по АДРЕСА_5;

на земельну ділянку, площею 0,0655 га в садівничому товаристві АДРЕСА_6;

на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 92,1 кв.м і житловою - 64 кв.м.;

на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 51.3 кв.м. і житловою- 22,2 кв.м.;

на гараж №1 в блоці №13, в гаражно-будівельному кооперативі АДРЕСА_7, площею 67 кв.м.;

на гараж №35 в блоці №13, в гаражно-будівельному кооперативі АДРЕСА_7, площею 67 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах відповідача ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в забезпеченні позову - відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивачка та її представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи ухвалу суду законною.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, в редакції Закону, який був чинним на час постановлення ухвали суду, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.152 ЦПК України, в редакції Закону, який був чинним на час винесення ухвали суду, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2017 року позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання договорів дарування земельної ділянки, площею 1.1512 га по АДРЕСА_4; земельної ділянки, площею 0,15 га по АДРЕСА_5; земельної ділянки, площею 0,0655 га в СТ АДРЕСА_6; квартири АДРЕСА_3; квартири АДРЕСА_2, гаражу №1 в блоці №13, в ГБК АДРЕСА_7, площею 67 кв.м.; гаражу №35 в блоці №13, в ГБК АДРЕСА_7, площею 67 кв.м.

Отже, предметом спору є вказане нерухоме майно.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог, наявність між сторонами спору та реального ризику, що відповідач може здійснити будь-яким чином відчуження спірного нерухомого майна, а також те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування забезпечення позову та правильно обрав вид забезпечення позову, наклавши арешт на спірне майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не вживалося жодних дій, направлених на відчуження майна, наміру відчужувати спірне майно у відповідача немає, не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, не порушують права відповідача, як власника спірного нерухомого майна.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка не вказала причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, є неспроможними й спростовуються змістом позовної заяви ОСОБА_3, в якій вона, ставлячи питання про забезпечення позову, зазначала, що вказане нерухоме майно належить ОСОБА_2, й існує реальна загроза відчуження спірного майна відповідачем, що в подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому просила накласти арешт на спірне майно до розгляду справи по суті.

Твердження представника відповідача про те, що текст позовної заяви було подано ОСОБА_3 російською мовою, тому суд незаконно відкрив провадження у справі за позовом, що поданий з недодержанням вимог ст.119 ЦПК України в редакції Закону від 18 березня 2004 року, та постановив ухвалу про забезпечення позову, не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.151 ЦПК України, в редакції Закону від 18 березня 2004 року, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, в редакції Закону від 18 березня 2004 року, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 р. було відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд по справі на 24.11.2017р. Дана ухвала у встановленому законом порядку не скасована, є чинною. Після відкриття провадження у справі оскаржуваною ухвалою суду від 11 жовтня 2017 р. з дотриманням вимог процесуального закону було забезпечено позов ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленої ухвали.

Постановлена ухвала відповідає вимогам норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16.03.2018 р.

Головуючий:

Судді: