07.03.2018 Справа № 469/1205/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснопільського госпрозрахункового комунального підприємства про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні, -

встановив:

ОСОБА_1 29 серпня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила:

- стягнути з відповідача на свою користь суму заробітної плати, не виплачену при звільненні, у розмірі 13275,88 грн.

- стягнути з відповідача на свою користь відшкодування за затримку виплати належних їй при звільненні сум у розмірі 9480 грн. (з розрахунку за 179 днів затримки)

У обгрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона з 15 липня 2016 року працювала головним бухгалтером Краснопільського госпрозрахункового комунального підприємства. 03 березня 2017 року розпорядженням № 1 від 03 березня 2017 року позивачка звільнена з посади за власним бажанням (ст.38 КЗпП України).

За вказаний період роботи позивачці нараховано заробітну плату у розмірі 16275,88 грн., у тому числі в січні 2017 року - 3200 грн., у лютому 2017 року - 1600 грн., однак виплачено за весь період роботи лише 2700 грн. і 300 грн. утримано в рахунок сплати за користування комунальними послугами, тобто залишок невиплаченої заробітної плати складає 13275,88 грн. Спір про розмір належних до виплати сум відсутній.

У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові пояснення про те, що, згідно зі статистичною та податковою звітністю, заборгованість по заробітній платі позивачки відсутня.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1, ОСОБА_1 призначена на посаду головного бухгалтера Краснопільського ГКП 15 липня 2016 року, звільнена з посади 03 березня 2017 року за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України за розпорядженням № 1 від 03 березня 2017 року (а.с.5).

Частиною 1 ст.47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається зі звітів, наданих Краснопільським ГКП до Березанського відділення Очаківського ОДПІ ГУДФС у Миколаївській області (форма №1 ДФ за 1 квартал 2017 року) та Фінансового звіту суб'єкта малого підприємства за 2016 рік та 1 квартал 2017 року, наданого до відділу статистики (а.с.36-38), заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України форма ОК-5, з липня 2016 року по березень 2017 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в сумі 16275,88 грн., при цьому страхові внески сплачено у повному обсязі (а.с.12).

Суд не бере до уваги як доказ касову книгу на 2017 рік з підстав її недостовірності, оскільки за період роботи ОСОБА_1 на посаді бухгалтера Краснопільського ГКП вона велась несистематично, записи зроблені лише з 01 листопада 2016 року по 03 листопада 2016 року та 03 січня 2017 року по 31 січня 2017 року (а.с.39-46), та у судовому засіданні позивачка підтвердила, що внесені нею записи до касової книги неодноразово перероблялись з різних причин.

Будь-яких інших докази, які б підтверджували існування заборгованості по заробітній платі позивачки, суду не надано, оскільки бухгалтерські документи, у тому числі відомості нарахування заробітної плати, у ГКП Краснопільське відсутні, що підтверджується довідкою Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 15 січня 2018 року (а.с.23), актом перевірки «Про встановлення факту відсутності бухгалтерських документів ГКП Краснопільське» від 18 березня 2017 року (а.с.24), розпорядженням «Про створення комісії для затвердження факту відсутності бухгалтерських документів в ГКП Краснопільське» від 18 березня 2017 року(а.с.25) та доповідною запискою головного бухгалтера ОСОБА_3 від 17 березня 2017 року (а.с.26).

Посилання позивачки на те, що за рахунок її заробітної плати відповідачем зараховується оплата за комунальні послуги, на підтвердження чого позивачкою надано книжку квитанцій про сплату за комунальні послуги (а.с.44 на звороті-а.с.46), не можуть бути взяті до уваги, виходячи з того, що вказані квитанції не містять даних про те, що оплата зарахована відповідачем саме з його заборгованості по заробітній платі позивачки, що узгоджується також з листом Краснопільської сільської ради від 12 лютого 2018 року (а.с.32) про те, що відмітки про зарахування оплати комунальних послуг за рахунок заробітної плати не ставились.

Таким чином, у порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України позивачкою не надано до суду достовірних, належних та переконливих доказів невиконання відповідачем вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України щодо виплати позивачці заробітної плати з липня 2016 року по березень 2017 року, а тому у задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту рішення 07 березня 2018 року.

Суддя: