ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1432/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області про призначення додаткового терміну для прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В

28 грудня 2017 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому послалась на те, що її мати ОСОБА_3 померла 26.12.2002 року і залишилось спадкове майно яке складається із земельної ділянки розміром 3.06 га розташованої на території ОСОБА_2 селищної ради яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20.12.2017 року вона як спадкоємець першої черги за законом звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса від 20.12.2017 року їй було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії у звязку з пропуском терміну для прийняття спадщини. Вважає поважними причинами не звернення до нотаріуса, так як понесла витрати для лікування матері та її похорони, була у важкому матеріальному стані, має на утриманні неповнолітню дитину і батько аліментів на неї не платив, відсутні грошові кошти на оформлення спадщини. Позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини і не стягувати із відповідача судовий збір у разі задоволення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що на протязі 16 років після смерті матері вона не прийняла спадщину так як вважала що не мала права на користування земельною ділянкою, яка знаходилась в оренді Пат « Оріль Лідер» після смерті її матері, фактично спадщину не приймала, земельну ділянку не обробляла і нею не користувалась.

Від відповідача ОСОБА_2 сільської ради надійшла заява про визнання позовних вимог і розгляд справи у їх відсутність ( а.с.17).

Заслухавши позивачку та ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом було встановлені наступні факти та їх правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.7) яка померла 26 грудня 2002 року , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.4) та після смерті якої відкрилася спадщина на державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 4,8629 га, виданий 19 травня 1999 року на імя ОСОБА_3 і яка розташована на території Миколаївської селищної ради Петриківського району ( а.с. 31 ).

Після смерті матері ОСОБА_1 фактично у володіння спадщини не вступила, не користувалась і не володіла спадковою земельною ділянкою,на протязі 16-ти років не зверталась до нотаріуса про прийняття спадщини на земельну ділянку і тільки 20.12.2017 року державним нотаріусом Петриківської нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 26.12.2002 року ОСОБА_3, так як ОСОБА_1 не подала в 6-ти місячний строк заява про прийняття спадщини, а також безпосереднього проживання у неї з спадкодавцем немає ( а.с.5)

Частина 1 ст.58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами 1, 3 ст.5 ЦК передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом чч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини.

Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Приймаючи до уваги що ОСОБА_3 померла 26.12.2002 року і відкрилась спадщина з цього часу, то при розгляді позовних вимог ОСОБА_1 слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Цей строк може бути подовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку, але з позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно позивачка не зверталась.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Оскільки нормами ЦК 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову немає, про що вказується в постанові Верховного суду України від 18 січня за №556/1354/15-ц.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 не вступила в управління або володіння спадковим майном або його частиною з грудня 2002 року , не надала доказів про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, фактично відмовилась від спадщини, так як не вчинила жодної дії, які б свідчили про прийняття спадщини, суд вважає відмовити в задоволенні позовних вимог про призначення додаткового терміна для прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 76, 79, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 58 Конституції України, ст. 1,3, 5 ЦК України, ст. 549, 550, 553 ЦК УРСР (станом 1963 року) , суд

ВИРІШИВ

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області про призначення додаткового терміну для прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4