РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Гумен Н.В.,

за участю секретаря Скришевської О.Р.,

за участі сторін: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи позов тим, що дитина проживає з нею і перебуває на повному її утриманні, відповідач дитину не відвідує, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні, тому, оскільки дитина має багато потреб, зокрема у повноцінному харчуванні, одязі, навчанні, дозвіллі тощо, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, під час судового розгляду вказала, що просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000,00 щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував щодо стягнення аліментів, однак вказав, що він є пенсіонером, його пенсії складає 4800,00 грн., іншого доходу та нерухомого майна в нього немає, проживає у сестри, інших утриманців також не має, а тому просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1500,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що передбачено положеннями ст. 180 СК України.

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачки на отримання аліментів не оспорюється, оскільки відповідач погодився на сплату аліментів в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, однак при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості та обовязки щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини, судом враховано ту обставину, що у відповідача на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, отримує дохід у вигляді пенсії в розмір 4800,00 грн., тому в сукупності оцінених судом доказів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, його позицію щодо можливості надавати матеріальну допомогу в розмірі 1500,00 грн. суд приходить до висновку, що є всі підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1700,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 115, 141, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: 5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1700,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення аліментів - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, 10.10.1967р.н., адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, адреса: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Повний текст судового рішення складено 03.03.2018 року.

Суддя Н.В. Гумен