Справа № 345/4232/17
Провадження № 22-ц/779/370/2018
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Матківського Р.Й., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю апелянта та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 16 січня 2018 року під головуванням судді Кардаш О.І. в м. Калуш,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вище вказаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що вони з ОСОБА_2 перебували у шлюбі до 07.12.2011 року, від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3.

ОСОБА_2 фактично з травня 2016 року не сплачує кошти на утримання дитини, у зв'язку із цим в судовому порядку вирішено стягувати з нього кошти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно, на виконанні у відділі ДВС Калуського МРУЮ знаходиться виконавчий лист №345/2969/14-ц, виданий Калуським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2

Проте ОСОБА_2 ніде не працює і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Внаслідок цього на 01.12.2017 року за ОСОБА_2 утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період з травня 2016 року по 01 грудня 2017 року в сумі 9174,00 грн. За розрахунками ОСОБА_1 за вказаний період сума неустойки, яку ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити на її користь, складає 34764,00 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 16 січня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2016 року по 31.10.2017 року в розмірі 4770,00 грн. та 439,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним і необґрунтованим, оскільки при його постановленні допущено порушення норм матеріального права.

Як зазначає апелянт, обчислюючи суму пені вона виходила із розрахунку, що пеня нараховується на кількість днів місяця, в якому аліменти не стягувались. Тобто, до прикладу, за травень 1% від суми заборгованості множився кількість днів у червня і не було сплачена до 01 грудня. Тому вважає неправильним розрахунок, наведений у рішенні суду за період з травня по 08 липня 2016 року.

Судом неправильно застосовано норми ст.549 ЦК України та ст.196 в редакції, яка діяла до 08 липня 2016 року, оскільки пеня розраховується, виходячи від кількості днів прострочки сплати, а не із кількості днів місяця, в якому аліменти повинні були сплачені.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким позов задоволити повністю і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати коштів на утримання дитини в сумі 34 764 грн., та вартість судових витрат у вигляді сплати за послуги адвоката.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено що рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.12.2011 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3-4). У шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до виконавчого листа №345/2969/14-ц, виданого 29.08.2014 року Калуським міськрайонним судом, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі по 600 грн, щомісячно до її повноліття (а.с.14).

Згідно розрахунків заборгованості по аліментах станом на 01.12.2017 року, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 становила 8574,19 грн.

Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. У п.22 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Відповідачем не надано в суді першої та апеляційної інстанцій доказів неможливості своєчасної сплати аліментів у стягнутому судом розмірі та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин, тому суд прийшов до обгрунтованого висновку, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини відповідача, який є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб та не вживав заходів щодо утримання своєї доньки у визначеному судовим рішенням розмірі.

Визначаючи розмір пені за весь час прострочення сплати аліментів, суд виходив з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а тому за змістом ст. 196 СК України (в редакції закону, яка діяла до 08 липня 2017 року) пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахувалася наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року.

Тому за період з 01.05.2016 року по 07.07.2017 року пеня повинна розраховуватися за вказаними правилами і загальний розмір пені за вказаний період становить 2244,00 грн..

З таким розрахунком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Визначаючи розмір пені за період з 08.07.2016 року, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні правильно зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., що набрав чинності 08.07.2016 р., було внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.196 СК України із змінами від 17.05.2017р., у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, за період прострочення сплати аліментів з 08.07.2017 року по 31.10.2017 року розрахунок пені повинен здійснюватися з урахуванням загальної кількості днів прострочення і за цей період становить 2526,00 грн.

Загальний розмір пені за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з 01.05.2016 року по 31.10.2017 року складає 4770,00 грн. (2244,00 грн. + 2526,00 грн.) .

Доводи апелянта щодо неоднозначної позиції Верховного Суду при розгляді питань даної категорії, не заслуговують на увагу, оскільки судом визначено розмір пені відповідно вимог чинного на час вирішення спору законодавства.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 16 січня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: І.В. Бойчук

Р.Й. Матківський

Л.В. Ясеновенко