Справа № 225/688/18
Провадження № 2/225/427/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне та вмотивоване)

21 березня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.

за участю

секретаря Голубової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що він з 2000 року по теперішній час мешкає однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом із відповідачкою за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у родильному відділенні міської лікарні м.Дзержинська (нині м.Торецьк) відповідачка народила доньку. На момент виписки відповідачки з лікарні він забрав її разом із народженою дитиною з пологового будинку, оскільки саме він є батьком ново родженої дитини.

Однак, при реєстрації народження дитини в відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області запис про батька в Книзі реєстрації народження учинено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України як «ОСОБА_1». У свою чергу дитина записана як «ОСОБА_4». Відомості про батька дитини зазначили зі слів відповідача, оскільки на момент народження дитини вони не знаходились у зареєстрованому шлюбі. Крім цього, відповідач бажала набути статус матері-одички, щоб отримувати відповідні соціальні виплати.

Усією сім'єю вони продовжують мешкати за адресою реєстрації відповідача, спільно займаються вихованням малолітньої доньки ОСОБА_4, яка навчається у загальноосвітній школі №9 м.Торецька. Донька ОСОБА_4 завжди сприймала позивача виключно, як свого батька. З цього приводу позивач запропонував відповідачці визнати своє батьківство стосовно доньки ОСОБА_4 у позасудовому порядку, визначеному ст..126 СК України, однак, відповідачка категорично відмовила позивачу у встановленні батьківства над донькою у позасудовому порядку.

Таким чином позивач змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Крім цього, позивач зазначив, що бажає змінити прізвище доньки ОСОБА_4 з прізвища матері «ОСОБА_4» на його прізвище «ОСОБА_4».

Позивач в підготовче судове засідання не прибув, однак надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволені позовної заяви наполягає.

Відповідач також в підготовче судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, також в заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Уповноважений представник третьої особи Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі.

Уповноважений представник третьої особи Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в підготовче судове засідання не з'явився, надав до судового засідання заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю та ухвалити рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, з 1994 року постійно мешкав на території України на підставі паспорта громадянина СРСР та з 02.02.2018 року на підставі довідки про встановлення особи, виданої Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області (а.с.7-9)

З 2000 року по теперішній час позивач мешкає однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом із відповідачкою за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка вуличного комітету від 31.01.2017 року. (а.с.14)

Від цих стосунків у них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент народження дитини сторони проживали разом однак у зареєстрованому шлюбі не перебували, тому народження дитини було зареєстровано відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.05.2005 року. З якого вбачається, що в графі «Батько» вказаний - ОСОБА_1, в графі «Мати» - ОСОБА_2 (а.с.13). Таким чином, в свідоцтві про народження дитини в графі «Батько» вказаний ОСОБА_1.

Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір'ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства.

Як зазначено в позовній заяві позивач вже тривалий час проживає однією сім'єю зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 та їхньою спільною донькою ОСОБА_4, піклується про неї, матеріально забезпечує.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України.

Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України).

За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Керуючись цим загальним правилом, у ч. 2 ст. 128 СК України допускаються будь-які докази, які засвідчують походження дитини.

Також, суд бере до уваги, що відповідачка підтримує позовні вимоги позивача.

Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктими 6,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей.

Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

У зв'язку з наведеним суд вважає, що є усі підстави для задоволення позовних вимог позивача, так як він є обґрунтованим та законним та підтверджується матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 125, 126, 128, 135 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Азербайджанської РСР, Закатальський р-н, с. Зілібан, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зобов'язати Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису про народження №108, складеного 19 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зазначивши її батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Азербайджанської РСР, Закатальський р-н, с. Зілібан, замість існуючого запису «ОСОБА_1».

Змінити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Суддя: