Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 758/6870/17-ц

провадження № 61-628св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представник ОСОБА_8 - ОСОБА_10,

представник ОСОБА_9 - ОСОБА_11,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва у складі судді Ларіонової Н. М. від 28 вересня 2017 року та рішення апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Кравець В. А. від 21 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_9, про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що з 23 липня 1999 року по 30липня 2002 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. До досягнення дочкою 18-річного віку з відповідача на користь позивача примусово стягувались аліменти на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2009 року в розмірі 1/6 частини його заробітку. На цей час дочка є повнолітньою та навчається на денній формі навчання у Національному університеті «Києво-Могилянська академія», у зв'язку з чим потребує надання матеріальної допомоги, оскільки не має змоги влаштуватися на роботу. При цьому позивач не спроможний самостійно матеріально забезпечити спільну дитину, а відповідач у змозі надавати своїй повнолітній дочці матеріальну допомогу у зв'язку з продовженням навчання, отримуючи заробітну плату та пенсію.

З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року позов ОСОБА_12 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7 у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 24 травня 2017 року до закінчення навчання, тобто до 1 липня 2020 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що, враховуючи денну форму навчання повнолітньої ОСОБА_7 та відсутність у неї джерела доходів, необхідність витрат на проїзд через віддаленість проживання від навчального закладу та придбання канцелярських товарів (зошити, ручки), вона у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку він має можливість надати. При цьому оскільки позивач також має можливість надавати утримання дочці, взявши до уваги наявність на утриманні у відповідача малолітнього сина, стан здоров'я повнолітньої ОСОБА_7, яка має захворювання зору, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дочки в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року змінено та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_9, про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: м. Київ. АДРЕСА_1, пенсіонера (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 тис. 74 грн щомісячно, на період навчання, починаючи з 23 травня 2017 року по 1 липня 2020 року». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розмір аліментів підлягає визначенню в твердій грошовій сумі в розмірі 1 тис. 74 грн, а аліменти підлягають стягненню саме на користь дочки сторін у справі - ОСОБА_7, а не позивача ОСОБА_2

У грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій та стягнути з ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_7, яка продовжує навчання, з 24 травня 2017 року до закінчення нею навчання.

Касаційна скарга мотивована тим, що стан здоров'я ОСОБА_5 дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання його повнолітньої дочки ОСОБА_7 Тому оскільки ОСОБА_5 отримує стабільний дохід у вигляді пенсії та заробітної плати та має у власності рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, то він спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу. Крім того, ухвалюючи рішення в справі, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що в разі систематичного, регулярного отримання доходу платником аліментів, як у випадку ОСОБА_5, то аліменти присуджуються у відповідній частці від доходу платника аліментів. Якщо до суду звернувся один з батьків із ким проживає дочка, син, які продовжують навчання, то рішення ухвалюється судом на користь саме позивача.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частин першої та третьої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Такий же висновок застосування норм права викладено в постанові Верховного суду України від 24 грудня 2014 року в справі № 6-186цс14.

Судами встановлено, що з 23 липня 1999 року по 30 липня 2002 року позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є повнолітньою особою, але не досягла 23 років, проживає разом зі своєю матір'ю за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_7має захворювання зору та інші проблеми зі здоров'ям.

ОСОБА_7 є студенткою Національного університету «Києво-Могилянська академія», денної форми навчання, державне замовлення, термін закінчення навчання - до 1 липня 2020 року.

Згідно з довідкою про доходи від 18 червня 2017 року, виданої Національним університетом «Києво-Могилянська академія», ОСОБА_7 з вересня по грудень 2016 року отримувала стипендію врозмірі 825 грн, з січня 2017 року стипендію не отримує.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 30 вересня 2009 року є пенсіонером МВС України довічно, щомісячно отримує пенсію в розмірі 10 тис. 740 грн. Крім того, відповідач працює в ПрАТ «Київводоканал», де має щомісячний дохід, що не оспорював представник відповідача, але відмовився надавити довідку про розмір заробітної плати. Також він є власником нерухомого майна.

Крім того, відповідач є інвалідом ІІІ групи довічно та постійно потребує медичної допомоги, у зв'язку зі своїм станом здоров'я.

ОСОБА_5 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 (актовий запис Центрального відділу РАЦС Полтавського МУЮ від 7 липня 2007 року), в якому народився малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, який перебуває на утриманні відповідача.

ОСОБА_5 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його батьки-пенсіонери ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, є його утриманцями, як і його повнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, оскільки згідно з наданими документами відповідач не платить за її навчання, рішення суду про стягнення з відповідача аліментів у зв'язку з навчанням старшої дочки не ухвалювалось.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, є особою працездатного віку, з 3 січня 2006 року офіційно не працевлаштована, зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності, працює неофіційно нянею та має дохід, інших дітей, крім дочки ОСОБА_15, не має, тому позивач також має можливість надавати утримання дочці.

З огляду на викладене, оскільки суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, не звернув увагу на те, що оскільки з позовом до суду першої інстанції звернулась матір ОСОБА_7 - ОСОБА_2, то на підставі частини третьої статті 199 СК України саме на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання ОСОБА_7, яка продовжує навчання. При цьому оскільки в позові ОСОБА_7 просила стягнути частку від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_7 і з вимогою про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі до суду не зверталася, то суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1 тис. 74 грн, починаючи з 23 травня 2017 року до 1 липня 2020 року.

Натомість суд першої інстанції, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив обґрунтований висновок по суті спору під час ухвалення рішення в справі.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне рішення.

Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року скасувати, рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк