У Х В А Л А

12 березня 2018 року

місто Київ

справа № 208/4308/16-ц

провадження № 61-11562ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, 13 лютого 2018 року звернулася з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (далі - ЦПК України 2017 року).

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України (із змінами, внесеними Законом України № 2453-VI від 07 липня 2010 року) (далі - ЦПК України 2004 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Згідно із частиною третьою статті 328 ЦПК України 2004 року (зі змінами, внесеними Законом України №4176-VІ від 20 грудня 2011 року) касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само за наявності інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали заявникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, проте доказів поважності пропуску процесуального строку не надав.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, необхідно надати докази поважності причин пропуску процесуального строку.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки заявником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір». З 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до зазначеного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Сума судового збору за подачу позовної заяви у цій справі за позовні вимоги майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року, тобто 1 378 гривень.

Згідно з пунктами 11, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК). Ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, і саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Виходячи з того, що із поданої касаційної скарги та копії оскаржуваних судових рішень неможливо встановити ціни позову станом на день їх подання щодо вимог майнового характеру (про поділ спільного майна подружжя), а тому заявник має сам встановити суму судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження доплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його доплату.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України 2017 року касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України 2017 року у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 325, 326, 328 ЦПК України в редакції Закону України від 18 березня 2004 року, статтями 185, 392, 393 ЦПК України в редакції Закону України від № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 13 квітня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний