Справа № 569/943/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості із нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2018 року позивач звернулася до Рівненського міського суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» та просить суд стягнути на свою користь заборгованість із нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 15297,78 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 9411,48 грн. Також просить суд стягнути на свою користь з відповідача сплачений судовий збір на суму 704,80 коп.

Позовні вимоги мотивує тим, що працювала в ПАТ «Рівнеазот» на посаді фельдшера-лаборанта у медико-санітарній частині, заборгованість підприємства по заробітній платі станом на 31.10.2017 року становить 15297,78 грн., окрім того зазначає, що у звязку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, має право стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі.

13 березня 2018 року від представника ПрАТ «Рівнеазот» ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить звільнити ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні в повному обсязі на підставі ч.2 ст.1171 ЦК України . В обґрунтування відзиву зазначає, що у відповідача наявні поважні причини та обєктивні обставини, які мають істотне значення та підтверджують відсутність вини щодо несвоєчасного виконання свої зобовязань по виплаті заробітної плати перед позивачем, зокрема зазначає, що ПрАТ "РІВНЕАЗОТ" не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал», окрім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, 14 березня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи заяви сторін, суд вбачає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно довідки про суми належні до виплати №2170 від 30.10.2017 року виданої бухгалтерією ПАТ «Рівнеазот», заборгованості по заробітній платі ОСОБА_2 станом на 31.10.2017 року становить 15297,78 грн.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 №3052 від 29.12.2017 року за вересень 2017 року їй було нараховані 3743,13 грн зарплати та за жовтень 2017 року відповідно 3695,90 грн., що разом становить 7439,03 грн. (а.с.19)

Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Сторонами факт існування заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі не заперечується та не спростовується.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Враховуючи те, що відповідач на час звільнення позивача не здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі, що підтверджується довідкою про суми, які належать до виплати при звільненні, і розмір такої заборгованості сторонами не оспорюється, суд приходить до висновку що відповідач зобовязаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 06.11.2017 року, (наступного робочого дня після дня звільнення) по 23.01.2018 року, тобто по день звернення до суду із позовом.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата позивача становить (3743,13 грн. + 3695,90 грн.) : (21 робочий день у вересні 2017 року + 21 робочий день у жовтні 2017року) = 177,12 грн.

Судом встановлено, що період прострочення виплати розрахункових коштів з 06.11.2017 року (наступного робочого дня після звільнення) по 23.01.2018 року (день звернення до суду з позовом) становить 54 дні.

Оскільки середньоденна заробітна плата позивача становить 177,12 грн., то розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті позивачу за період з 06 листопада 2017 року по 23 січня 2018 року включно становить 9564 грн. 48 коп. (177,12 х 54).

Оскільки позивач в позовних вимогах просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 04.11.2017 року по 22.01.2018 року у розмірі 9411,48 грн., а тому саме в такому розмірі середній заробіток за період затримки розрахунку підлягає до стягнення на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Доводи представника відповідача про відсутність вини відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх зобовязань по виплаті заробітної плати перед позивачем та про те, що шкода позивачу була заподіяна в стані крайньої необхідності, суд вважає безпідставними. Вчинення дій у стані крайньої необхідності передбачає вчинення їх для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на викладене, недоотримання всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал», обмеження на підприємстві поставки природного газу, що не дало змоги виробити продукцію не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Враховуючи зміст позовних вимог та встановлені по справі обстави, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб)

Керуючись статтями 47, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274,275,279,352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості із нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь ОСОБА_2 нараховану але не виплачену заробітну плату в розмірі 15297 (п'ятнадцять тисяч двісті девяносто сім) грн. 78 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 9411 (дев"ять тисяч чотириста одинадцять) грн. 48 коп. та сплачений позивачем при подачі до суду позову судовий збір на суму 704(сімсот чотири) грн. 80 коп, без утримання прибуткового податку з громадян й інших обовязкових платежів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації м.Рівне, вул.Князя Острозького буд.10, гурт., кім.41а, реєстраційний номер облікової картки платників податків:НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4 акціонерне товариство "Рівнеазот": місцезнаходження 33017, м.Рівне-17, .

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_5