Справа № 444/2793/17
Провадження № 2/444/261/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

з участю секретаря Будзан Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магерівської селищної ради Жовківського району, третя особа : Жовківська державна нотаріальна контори про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19.05.2017 року помер батько ОСОБА_2, що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 467111(акт. запис № 5). Батько проживав в с. Камяна Гора у будинку, який зведено батьком на підставі рішення Яворівської ( на той час) районного ради від 15.1.1963 року. Станом на 30.06.1990 року господарство відносилося до колгоспного типу двору, головою якого і був батько, що стверджено випискою Магерівської селищної ради Магерівської обєднаної територіальної громади. Право власності на будинок було зареєстровано лише в погосподарських книгах Камяногірської сільської ради.

Відповідно до техпаспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ загальна площа будинку становить 78.1 кв.м, житлова 45.4 кв.м допоміжна 32.7 кв.м з господарськими будівлями.

Зазначає, що після смерті батька відкрилася спадщина за заповітом. яким він все майно заповів дочці. Заповіт посвідчено 21.07.2005 року Камяногірською сільською радою. Про спадкування вона звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 431/2017, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок про що видано постанову, та розяснено про звернення до суду.

Вказує, що про те, що вона дочкою померлого стверджено свідоцтвом про народження. Прізвище «Кожушко» на ОСОБА_1 вона змінила в звязку з одруженням. Просить задоволити позов.

Позивач в судове засідання не з»явився, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленнями про вручення повідомлення, однак відповідачем та Жовківською державною нотаріальною конторою повідомлено про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З копії свідоцтва про смерть 1-СГ № 467111, вбачається, що 19.05.2017 року в с. Кам»яна ОСОБА_3 помер ОСОБА_2, батько позивача, що стверджено свідоцтвом про її народження, та свідоцтвом про шлюб, на підставі чого змінено її прізвище на «Кремінець».

З виписки із погосподарської книги Магерівської селищної ради по селу Кам»яна ОСОБА_3 вбачається, що станом на 30.06.1990 року, 15.04.1991 року господарство в с. Кам»яна ОСОБА_3 по вул. Зелена 40 Жовківського району відносилося до колгоспного типу двору головою якого значився ОСОБА_2 один.

Діючою на той час постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, щознаходяться на праві власності громадян. Таким чином, право власності двору було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі Кам»яногірської сільської ради.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року ,право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Станом на 15.04.1991 року батько позивачки проживав в будинку один, а отже і був власником будинку.

Відповідно до копії техпаспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ загальна площа будинку становить 78.1 кв.м, житлова 45.4 кв.м допоміжна 32.7 кв.м з господарськими будівлями.

Із заповіту копії посвідченого Камяногірською сільською радою 21.07.2005 року вбачається, що все своє майно ОСОБА_2 заповів дочці ОСОБА_3 Такий не змінено і не скасовано.

З матеріалів справи вбачається, що з приводу спадкування ОСОБА_1 звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 431/2017, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правостановлюючого документу на будинок про що видано постанову.

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст..1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи чи оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Оскільки на спадкове майно після смерті голови двору не було проведено державної реєстрації після 2004 року, однак право власності було зареєстровано в погосподарській книзі Камяногірської сільської ради, то на таке майно мають право їх спадкоємці.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах що не заборонено законом.

Суд вважає, що спадкодавець набув права власності на нерухоме майно бувшого колгоспного типу двору, яке було зареєстровано відповідно до діючого на той час законодавства, а відтак спадкоємець , позивач по справі, має право на спадкування такого майна, заявивши, відповідно до ст. 392 ЦК України, про захист свого права до суду.

Зібрані по справі докази ,оцінні судом належним чином кожен окремо на їх достовірність, допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те. що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на житловий будинок в с. Камяна Гора по вул. Зелена 40 Жовківського району Львівської області, загальна площа якого становить - 78.1 кв.м, житлова - 45.4 кв.м допоміжна - 32.7 кв.м . з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 19.05.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Мікула В. Є.