Справа № 344/2774/18
Провадження № 2-о/344/102/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островського Л.Є.,

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, із заявою, в якій просив встановити факт, що його батько ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю поляк; зобовязати відділ ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №1822 від 04.10.1972 року про народження ОСОБА_2, вказавши в графі «національність» батька ОСОБА_3 «поляк».

Заявник та його представник в судове засідання не з'явились, однак подали суду заяву про розгляд справи без їх участі та просили суд її задоволити, з підстав, викладених в даній заяві.

Зокрема, як зазначено в заяві ОСОБА_2, в актовому записі про народження заявника невірно вказано національність його батька, яка насправді є польською, так як його батько, ОСОБА_3, був поляком, він досконало володів польською мовою, дотримувався культурних та релігійних традицій поляків, проте родина приховувала своє походження, боячись переслідувань з боку державних органів.

Зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, подали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідноззакономтакіфакти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством непередбаченоіншого порядкуїх встановлення;

-заявник не маєіншої можливостіодержати або відновитизагублений чи знищений документ,якийпосвідчує факт,що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Проаналізувавши викладені в заяві ОСОБА_2 обставини, виходячи з вимог чинного законодавства, Судом встановлено наступне.

Згідно Свідоцтва про народження серії І-НМ № 316718, виданого 04.10.1972 року, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно Свідоцтва про народження серії І-НМ № 342882, виданого повторно 10.08.2017 року, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В зазначеному свідоцтві про народження національність батька заявника, ОСОБА_3, вказано «поляк».

В той же час, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135Сімейного кодексу України №3 від 10 серпня 2017 року, який надано на заяву ОСОБА_2, в реєстрі актів цивільного стану національність батька заявника ОСОБА_3, зазначено «українець».

Як зазначено заявником у поданій до суду заяві, з раннього дитинства він знав про те, що його батько за національністю поляк, батько досконало володів польською мовою, дотримувався культурних та релігійних традицій поляків, проте родина приховувала все це, боячись переслідувань з боку державних органів.

Родина заявника по даний час підтримує польські традиції, належить до католицької церкви, святкує польські свята.

Батько заявника ОСОБА_3 в 90-их роках повернувся в Польщу, де проживаєдо сьогоднішнього дня.

В 2014 році батько заявника отримав реєстрацію постійного консульського обліку, тобто постійного місця проживання в країнах Європейського Союзу.

Він знявся із постійного місця реєстрації на Україні та здав паспорт громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, заявник, посилаючись на відсутність іншого порядку встановити відповідний факт національності його батька, звернувся до суду із заявою про встановлення факту національності його батька ОСОБА_3.

При цьому, як випливає зі змісту поданої до суду заяви, встановлення факту належності його батька до польської національності має для ОСОБА_2 юридичне значення, так як необхідне йому для правильного визначення своєї національності за принципом кровних звязків, реалізації намірів по підтримці сімейних традицій, надання можливості за спрощеним варіантом відвідувати родичів в Польщі, для впорядкування документів з метою скористатись пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законами «Про карту поляка» та «Про репатріацію».

Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 3 Рамкової конвенції ОСОБА_1 Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Стаття 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Таким чином, з огляду на положення ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» заявник має право на відновлення своєї національності, у зв'язку з чим Суд дійшов до висновку про те, що бажання ОСОБА_2 відновити свою національність не суперечить чинному законодавству та відповідає положенням зазначеного Закону.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» прирозгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено та такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Зважаючи на вищевказані обставини, проаналізувавши викладені в заявах пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню,оскільки дослідженими в сукупності доказами підтверджується польське походження його батька, а тому достатні підстави стверджувати, що батько заявника ОСОБА_3 був поляком по національності.

Згідно п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №86/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.7 вищевказаних Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, якіз азначені в рішенні суду.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для зобовязання відділу ДРАЦС РС Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2, вказавши в графі «національність» батька ОСОБА_3 «поляк».

На підставівищевикладеного, керуючись ч.2 ст.315, ст.318, 319, 76-81, 265-268 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що батько ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за національністю поляк.

Зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 1822 від 04.10.1972 року про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши в графі «національність» батька ОСОБА_3, «поляк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Островський Л.Є.