У х в а л а

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 336/6469/14-ц

провадження № 61-3735св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув питання про зупинення касаційного провадження у справі за позовом Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у складі судді Дацюк О. І. та рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року у складі суддів: Осоцького І. І., Панкеєва О. В., Кухаря С. В. до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2014 року Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» (далі - ЗОКС «Довіра») звернулася до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначено, що 03 жовтня 2005 року між ЗОКС «Довіра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 105 тис. грн на строк до 03 жовтня 2008 року зі сплатою 2 % щомісячно наперед від залишку суми неповернутого кредиту. Додатковою угодою від 02 жовтня 2008 року до кредитного договору збільшено строк кредитування до 03 жовтня 2011 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 03 жовтня 2005 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки. Крім того, в іпотеку банку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 передали квартиру АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 18 лютого 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 168 757 грн 46 коп., з яких: 66 183 грн 96 коп. - тіло кредиту, 102 573 грн 50 коп. - проценти.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 168 757 грн 46 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у задоволенні позову ЗОКС «Довіра» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимог до майнових поручителів відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, а також строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, для задоволення яких може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ЗОКС «Довіра» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 167 005 грн 50 коп., з яких: 66 183 грн 96 коп. - залишок тіла кредиту, 100 821 грн 54 коп. - проценти за користування кредитом, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власна житло НОМЕР_1, виданого 11 березня 1996 року Шевченківською раціонною адміністрацією м. Запоріжжя, та була передана в іпотеку на підставі договору іпотеки від 03 жовтня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В ., зареєстровано у реєстрі за № 1830, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що законодавцем чітко розмежовуються права та обов'язки майнового та фінансового поручителя. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Таким чином, висновок суду про те, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимог до майнових поручителів відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України є помилковим. Не погодився апеляційний суд й з висновком суду першої інстанції щодо пропуску строку позовної давності за вимогами кредитної спілки про стягнення боргу, оскільки періодичними платежами позичальника на погашення кредиту позовна давність переривалася. Крім того, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові № 6-61цс15 від 27 травня 2015 року, про необхідність визначення початкової ціни предмета іпотеки в грошовому визначенні, на час розгляду справи апеляційним судом змінена постановою Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1205цс15, за якою суд повинен вказати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, змінити рішення апеляційного суду в частині правового обґрунтування вирішення позову, ухвалити нове рішення про відмову у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Касаційна скарга мотивована тим, що початкова ціна предмета іпотеки не встановлена у грошовому вираженні; апеляційний суд досліджував нові докази без дослідження підстав неподання таких доказів позивачем до суду першої інстанції; суд неправомірно не застосував наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки (досліджував такі обставини лише відносно вимог про стягнення кредитної заборгованості); суд не дав оцінки доводам щодо неспівмірності розміру боргу та вартості предмета іпотеки; в іпотечній квартирі проживають неповнолітні діти.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2017 року справи призначено до судового розгляду. 31 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Положеннями пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 235/3619/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року. Ухвала Верховного Суду від 25 січня 2018 року мотивована необхідністю відступу від висновків Верховного Суду України щодо застосування статті 39 Закону України «Про іпотеку» щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки у рішенні суду про звернення стягнення на обтяжене іпотекою майно.

Ухвалою ВеликоїПалати Верховного Судувід 12 лютого 2018 року справу № 235/3619/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 27 лютого 2018 року.

Враховуючи те, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано судове рішення у подібних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом Запорізької обласної

кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 січня 2016 року до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик