Справа № 502/2419/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

за участю секретаря судового засідання Мостовенко Ю.П.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач 20.12.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 19.11.2000 року Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу в позивача та відповідача є спільні діти: ОСОБА_2 вікторія Юріївна, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 12.11.2016 року. Сімейні стосунки не склалися через постійні сварки між подружжям, а також різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження шлюбу неможливе й суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, немає. На підставі цього ОСОБА_1 просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, прізвище позивача залишити без змін.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не була присутня, однак надала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі або про розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву на позовну заяву від нього не надходило.

На підставі заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

19.11.2000 року Вилківською міською радою Кілійського району Одеській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладання шлюбу ОСОБА_2, про що 19.11.2000 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 48, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 299071 від 19.11.2000 року.

18.12.2004 року в шлюбі народилась ОСОБА_5, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що 04.01.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 01, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 229441 від 04.01.2005 року.

08.04.2006 року в шлюбі народився ОСОБА_3, батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що 18.04.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 23, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 039554 від 18.04.2006 року.

Згідно довідки № 1508, виданої 18.12.2017 року виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, до складу її сімї входять: чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 110-114 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований 19.11.2000 року Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 48.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, залишити без змін.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6