АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 22-2395 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Коробенко С.В.

Унікальний № 760/12759/16-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» про оскарження дисциплінарного стягнення та наказу про переведення на іншу посаду,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» про оскарження дисциплінарного стягнення та наказу про переведення на іншу посаду.

В своєму позові позивач просив скасувати наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності від 19.05.2015 року № 352, скасувати наказ про переведення позивача на посаду провідника пасажирських вагонів парку відстою від 19.08.2015 року №1261/ос та зобов'язати уповноважену особу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» поновити йому попередні умови праці.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27.06.1997 року позивач був прийнятий на роботу провідником пасажирських вагонів на період літніх пасажирських перевезень згідно наказу № 94 від 24.06.1997.

З 01.10.1997 року, наказом №152 від 08.09.1997 року позивача переведено на роботу по прибиранню території парку.

06.12.1997 року згідно наказу №210/ок від 11.12.1997 року позивача було переведено на посаду провідника пасажирських вагонів.

Наказом №352 від 19.08.2015 року ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з тим, що в вагоні №4/02678, який обслуговували провідники пасажирських вагонів ОСОБА_1, ОСОБА_3 СБУ було виявлено цигарки в кількості 3 000 пачок, які знаходились в міжстельовому просторі та порожнинах під підлогою.

ОСОБА_1 свою причетність до знаходження в вагоні тютюнових виробів категорично заперечував, проте такі обставини не були взяті до уваги, і за порушення п. 2.4. Інструкції провіднику пасажирських вагонів №ЦЛ-0038 йому було оголошено догану.

Апелянт зазначає, що з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності він не був ознайомлений, і дізнався про нього лише в кінці травня 2016 року.

Також апелянт зазначив, що крім оголошення догани з 19.08.2015 року його протиправно переведено провідником пасажирських вагонів у парках відстою вагонів з розряду Київського резерву провідників пасажирських вагонів на підставі наказу за №1261/ос від 19.08.2015 року.

Зазначений наказ було видано на підставі заяви позивача яку, як він зазначив, його примусили написати під психологічним примусом з погрозою звільнення.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове яким про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін у справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 27 червня 1997 року працював у Вагонній дільниці станції Київ-пасажирський на посаді провідника пасажирських вагонів на період літніх перевезень ( Наказ № 94 від 24.06.1997 р.).

З 01.10.1997 р. згідно з наказом № 152 від 08.09.1997 р. позивача було переведено на роботу по прибиранню території парку.

З 06 грудня 1997 року на підставі наказу за № 210/ок від 11.12.1997 р. позивача переведено на посаду провідника пасажирських вагонів.

Наказом № 352 від 19.08.2015 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення ним п.2.4 Інструкції провідника пасажирських вагонів №ЦЛ-0038.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності було виявлення працівниками СБУ та ДФС у вагоні, який обслуговував позивач, прихованого, забороненого до перевезення товару, а саме тютюнових виробів, що свідчило про неналежне виконання ним своїх обов'язків щодо перевірки всіх місць у вагоні, де можуть бути приховані сторонні предмети (вугільні ящики, котельні відділення, конструктивні порожнини і т.п. - п.2.4 Інструкції).

19.05.2015 року ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення, та він скористався таким правом (а.с. 113).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2015 року було проведено оперативну нараду по розгляду порушень посадових обов'язків та трудової дисципліни працівниками Вагонної дільниці станції Київ-пасажирський ПЗЗ за участю ОСОБА_1 та ін. (а.с. 88-89)

Матеріалами розслідування були письмові пояснення посадових осіб.

Відповідно до протоколу від 19.05.2015 року нарада ухвалила притягнути провідника пасажирських вагонів ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - оголосити догану, за порушення п.2.4 Інструкції провіднику пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 затверджену Наказом Укрзалізниці від 01.09.03 р. № 234-Ц, та перевести на посаду не пов'язану з обслуговуванням пасажирів, провідником пасажирських вагонів у парках відстою вагонів, згідно поданої заяви (а.с. 88).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення посилання ОСОБА_1 на те, що згідно з п.2.4. Інструкції провідника пасажирських вагонів, він не повинен був перевіряти міжстельовий простір та порожнини під підлогою в купе вагону.

Згідно з п. 2.4. інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 яка затверджена Наказом Укрзалізниці від 01.09.03 р. № 234-Ц зазначено, що перед поїздкою з початкового пункту відправлення провідник зобов'язаний здійснити огляд усіх місць вагона, де можуть бути заховані предмети або переховуватися люди (вугільні ящики, котельні відділення, конструктивні порожнини і т.п.) накласти на них засоби контролю ( пломби, липкі стрички, саморуйнівні гологрофичні етикетки, тощо).

Під час приймання - здавання чергування та на шляху прямування поїзда періодично перевіряти зазначені місця.

Позивач не надав суду першої інстанції обгрунтованих та належних доказів на виконання ним вимог інструкції, або інших доводів та доказів на спростування своєї невинуватості та на підтвердження своїх вимог.

Згідно з актом від 19.05.2015 року, встановлено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом № 352 від 19.08.2015 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та відмовився поставити підпис в розділі «з наказом ознайомлений» ( а.с. 90).

Вказані обставини також були підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які підтвердили, що ОСОБА_1 у їх присутності був ознайомлений з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, проте відмовився засвідчити даний факт своїм підписом, про що ними було складено відповідний акт.

Вказаний довід позивачем під час судового розгляду не спростований.

Судом першої інстанції було встановлено, що 19 серпня 2015 року ОСОБА_1 було написано заяву про переведення його з посади провідника пасажирських вагонів на посаду провідника вагонів в парку відстою.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено суду достатніх та переконливих доказів того, що зазначена заява була написана під психологічним тиском, ним не зазначено, яким саме чином такий тиск відбувався, в чому він полягав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає повністю, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, вірно визначився із виниклими правовідносинами та складом учасників справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Колегія суддів встановила правомірність застосування дисципланарного стягнення до позивача та погодилась с висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини щодо відсутності достатніх та переконливих доказів психологічного тиску з боку керівництва ПАТ «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» на ОСОБА_1 при написанні ним заяви про переведення його з посади провідника пасажирських вагонів на посаду провідника вагонів в парку відстою. Оскільки вказане посилання апелянтом нічим не підтверджується.

Колегія суддів відхиляє, доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції процедури допиту свідків, неоднозначність та не чіткість їх показів, оскільки заперечень про порядок здійснення судом допиту свідків позивач не надавав, журнал судового засідання такі заперечень з боку позивача не містить.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, в ході апеляційного розгляду не було наведено таких обставин.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» про оскарження дисциплінарного стягнення та наказу про переведення на іншу посаду, є обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 02 березня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль