БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_______________________________________________________________________
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.,

при секретарі - Агашаріфовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в якій просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 10.08.2016 року № 15452 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» №6 від 02 серпня 2008 року (на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, право вимоги за вищезазначеним Кредитним договором було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи») в розмірі 182 373,47 грн. за період з 10 серпня 2015 року по 02 червня 2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 виходив з того, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не перевірено факт безспірності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, що суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат»; не перевірено факт пропущення ТОВ «Кредитні ініціативи» трирічного строку позовної давності щодо заборгованості за кредитним договором, що суперечить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

З урахуванням викладеного позивач просив суд визнати виконавчий напис від 10.08.2016 року № 15452, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 182 373,47 грн., таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі позивача та його представника.

ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не з`явилось, відзив на позов не надало, викладені у позовній заяві факти не спростувало.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надав копію вчиненого ним виконавчого напису від 10 серпня 2018 року №15452, а також копії документів, які були надані йому товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» для вчинення вищевказаного виконавчого напису.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 02.08.2008 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» було укладено кредитний договір №6, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 88 084, 38 грн. для оплати покупки автотранспортного засобу марки Renault, модель Kangoo, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_1 з терміном погашення до 10.08.20015 року.

На підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, право вимоги за вищезазначеним Кредитним договором було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» про що зазначено в оскаржуваному виконавчому написі.

10.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 15452 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» загальної суми заборгованості у сумі 182 373, 47 грн., а саме:

- заборгованість за кредитом 83 974,73 грн.;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом 87 903,65 грн.;

- заборгованість по комісії 10 495,09 грн.

У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 10 серпня 2015 року по 02 червня 2016 року.

Вказаний виконавчий напис було предявлено для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, державним виконавцем якого 06.06.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок), передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

У виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 10.08.2016 року №15452, в порушення ст.89 Закону України «Про нотаріат», не зазначено розмір плати сплачуваної стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Відповідно до п. 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок заборгованості, що був наданий ТОВ «Кредитні ініціативи» нотаріусу не містить номеру особового рахунку; коду банку, у якому відкрито рахунок; коду валюти; суми вхідного залишку за рахунком; коду банку-кореспондента; номеру рахунку кореспондента; номеру документа; суми оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суми вихідного залишку, в зв`язку із чим не відповідає вимогам п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постаново Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, оскільки по суті дана виписка є типовим розрахунком заборгованості складеним ТОВ «Кредитні ініціативи».

Розрахунок боргу, підготовлений працівниками ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо наявності грошового зобов'язання позивача по тілу кредиту, відсотках та комісії є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до позивача.

Вищевказаний розрахунок, що був наданий ТОВ «Кредитні ініціативи» нотаріусу та суду складений останнім за період з 25.06.2012 року по 02.06.2016 року всупереч того, що датою укладення кредитного договору є 02.08.2008 року та розрахунок повинен містити відомості з 02.08.2008 (дати укладення договору).

Вищевказані зауваження до змісту вчиненого виконавчого напису, а також до змісту документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис свідчить про відсутність підстав для безспірного задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до позивача ОСОБА_1 за Договором №6 від 02.08.2008 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» у п. 13 роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом лише за умови наявності безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, що підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відповідно до п.п.2 п. 3.1 ч. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України №2968/5 від 22.02.2012 року (надалі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок заборгованості, що був наданий ТОВ «Кредитні ініціативи» нотаріусу містить документи щодо відправлення вимоги боржнику, однак відсутні документи, які б підтверджували отримання боржником цієї вимоги.

З`ясовуючи питання щодо дня виникнення у ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором від 02.08.2008 року №6 суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до частини другої статті 509, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, - зобов`язання виникають, зокрема, з підстав, викладених у договорах та інших правочинах.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 1.1 Розділу 1 (Предмет договору) кредитного договору від 02.08.2008 року №6 (далі Кредитний договір) Банк зобов`язується надати ОСОБА_1, позичальнику за договором, кредит у сумі 88 084,38 грн., яка підлягає погашенню в термін до 10.08.2015 року. Для розрахунку процентів за користування кредитом, строк користування кредитом ділиться на 84 платіжних періоди (кредит погашається частинами, сумами та в терміни, зазначені в цьому Кредитному договорі).

Згідно пункту 1.2 Розділу 1 Кредитного договору цільове призначення кредиту оплата Позичальником автотранспортного засобу зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14,5 % річних від непогашеної суми кредиту, комісією за надання кредиту в розмірі 1% від початкової суми кредиту і комісії за управління кредитом в розмірі 0,19 % від початкової суми кредиту.

Згідно п. 2.5 Кредитного договору заборгованість підлягає сплаті Позичальником шляхом здійснення щомісячних платежів, кількість яких відповідає кількості Платіжних періодів (надалі «Щомісячні платежі»). Всі Щомісячні платежі зазначаються в графіку платежів, який є Додатком №1 до Кредитного договору та його невід`ємною частиною. Кожний Щомісячний платіж включає в себе відповідну частину Суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісію за управління, що підлягають погашенню Позичальником у відповідному Платіжному періоді.

Згідно п.3.1 Кредитного договору кожний Щомісячний платіж повинен бути отриманий Кредитодавцем протягом відповідного Платіжного періоду не пізніше відповідної дати Щомісячного платежу, зазначеної в Графіку платежів (не пізніше 10 числа місяця) у відповідному Платіжному періоді

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поняття строку та терміну визначені статтею 251 ЦК України.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

У відповідності до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України).

За наслідком проведеного аналізу змісту вищенаведених та інших положень кредитного договору, а також вищезазначених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що у зв`язку з порушення позивачем (позичальником) зобов`язань за кредитним договором право вимоги за останнім платежем у сумі 83 974,73 грн. (тіло кредиту відповідно до виконавчого напису нотаріуса) у ТОВ «Кредитні ініціативи» виникло у березні 2009 року відповідно до графіку платежів (10.02.2009 84 307,20 грн., 10.03.2009 83 650,78 грн.).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як встановлено судом - останній платіж здійснено позивачем у лютому 2009 року, відповідно з наступного місяця, тобто з березня 2009 року виникло право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо стягнення заборгованості позивача за кредитним договором.

Аналогічні висновки щодо строків позовної давності за щомісячними платежами зробив Верховний Суд України у постановах від 06.11.2013 року у справі №6-1174цс16 та від 29.03.2017 року у справі №6-3087цс16.

Як вже зазначалось, вимогами статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Для вимоги, за якою видається виконавчий напис у правовідносинах, які склались між позивачем та третьою особою при виконанні кредитного договору іншого строку давності, ніж трирічний. законом не передбачено.

У відповідності до частини 1 статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідний місяць та число останнього дня строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що останнім днем трирічного строку в межах якого за даних правовідносин нотаріус має право вчинити виконавчий напис, є березень 2012 року.

Натомість, як встановлено судом, оскаржуваний виконавчий напис вчинено 10 серпня 2016 року, тобто з явним перевищенням визначеного статтею 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку та з пропуском строку вказаного у п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Приватний нотаріус при вчиненні виконавчої дії на зазначене увагу не звернув та здійснив виконавчий напис в порушення вимог п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема, здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, та відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Таким чином, виконавчий напис, вчинений 10 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №15452, - є незаконним.

За змістом статті 9 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними.

Проте, у відповідності до статті 90 Закону України «Про нотаріат», пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі написи нотаріусів належать до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК України, а тому виконавчий напис у розумінні ЦК України (ч. 1 ст. 202 ЦК України) не є правочином, а тому його недійсність не може бути встановлена судом (ст. 215 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту своїх прав шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12-13, 82, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 280,282-284, 289, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 10 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №15452.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. В. Хвойки, 21, ) на користь ОСОБА_1 (49000, м. Дніпро, вул. Маковського, 39, РНОКПП НОМЕР_2), судовий збір в сумі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.В.Шевцова