РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою,

встановив:

ОСОБА_1М . звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою №6, що по вул. Деповській, 1 в м. Хмельницькому, посилаючись на те, що відповідач постійно створює неможливі умови для проживання, обзиває, принижує, кричить на нього, викидає його ліки, погрожує позбавити його життя. Крім того, зазначає, що ОСОБА_3 забрала в нього гроші, документи на поховання дружини та амбулаторну книжку хворого.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на відсутність доказів щодо перешкоджання ОСОБА_1 користуватись його квартирою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до вимог ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, і кожному з них на праві власності належить по 1/5 частки квартири №6, що по вул. Деповській, 1 в м. Хмельницькому.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів, які б вказували на створення ОСОБА_3 перешкод у володінні та користуванні ОСОБА_1 даною квартирою. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначають лише на наявність конфлікту між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 383 ч. 1, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою №6, що по вул. Деповській, 1 в м. Хмельницькому, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

07.03.2018