"05" березня 2018 р.
Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді: Нев'ядомського Д.В.
При секретарі: Хомінській Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 29964415,64 грн. (двадцять дев»ять мільйонів дев»ятсот шістдесят чотири тисячі чотириста п»ятнадцять гривень шістдесят чотири копійки ), що є еквівалентом 1165000 (один мільйон сто шістдесят п»ять тисяч ) доларів США за поточним ринковим курсом НБУ гривні до долара США та 3% річних в сумі 2691871,75 грн. (два мільйони шістсот дев»яносто одна тисяча вісімсот сімдесят одна тисяча сімдесят п»ять копійок), що разом складає 32656287, 39 грн. (тридцять два мільйона шістдесят п»ять шість тисяч двісті вісімдесят сім гривень тридцять дев»ять копійок) .
Перед початком судового засідання позивача заявив клопотання про слухання справи без її присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначив, що не заперечує розглядати справу у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Всебічно, об'єктивно, повно, безсторонньо та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі письмові докази та пояснення учасників провадження, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний їхній зв'язок у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.
15 серпня 2014 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики грошових коштів, про що відповідач власноруч написав розписку , відповідно до якої зобов»язався почати повертати борг з грудня 2014 року , та гарантував вищезазначену суму усім своїм рухомим та нерухомим майном, однак відповідач свої зобов"язання до теперишнього часу не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак відповідач гроші не повернув.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Правова позиція з цього питання висловлена ВСУ у справі за № 6-2134цс15 від 21.12.2016 року .
За змістом ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання . У цьому разі відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник , своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до стаїті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
З позовної заяви вбачається Розрахунок З % річних: Прострочення виплати боргу становить 1093 днів.Сума боргу 1 166 280,00 доларів США, що на день складання позовної заяви становить 29 964 415,64 грн. за курсом НБУ.Строк прострочення виконання зобов'язання - 1093 днів.Розмір 3% річних за 1093 днів: 3%річних від 29 964 415.64 -89893247 грн.898 932,47:365*1093=2 691 871,75.
Таким чином, розмір 3% річних з простроченої за 1093 днів суми становить 2 691 871,75грн.Загальна сума боргу на 11.08.2017р. становить 32 656 287,39 грн.
Отже, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу суму позики, згідно розписки в розмірі 1 166 280,00 доларів США, що на день складання позовної заяви становить 32 656 287,39 грн. за курсом НБУ та 3% річних від суми боргу, що складає 2 691 871,75 грн.
Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
На підставі зазначеного, та оскільки судом встановлено, що між сторонами існували договірні зобов'язання, пов'язані з позикою грошей, то позивач правомірно просить стягнути борг, що є неповернутим, бо в цьому є вина відповідача та суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення суми боргу, та їх задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 8000 грн.
Керуючись ст.ст. 7, 10, 76, 141, 244-245,280 ЦПК України ст.526,533,625,1049,1050 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів-задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2)
заборгованість за договором позики в сумі 29964415,64 грн. (двадцять дев»ять мільйонів дев»ятсот шістдесят чотири тисячі чотириста п»ятнадцять гривень шістдесят чотири копійки ), що є еквівалентом 1165000 (один мільйон сто шістдесят п»ять тисяч ) доларів США за поточним курсом НБУ гривні до долара США та 3% річних в сумі 2691871,75 грн. (два мільйони шістсот дев»яносто одна тисяча вісімсот сімдесят одна тисяча сімдесят п»ять копійок), що разом складає 32656287, 39 грн. (тридцять два мільйона шістдесят п»ять шість тисяч двісті вісімдесят сім гривень тридцять дев»ять копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь держави витрати на оплату судового збору у сумі 8000(вісім тисяч гривень).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.
Суддя Д.В. Нев'ядомський