Справа №474/30/18
Провадження №2/474/69/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.18року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

у складі головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі Багрін Н.А.

без участі: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2;

представника позивачів - ОСОБА_3;

відповідача - ОСОБА_4;

третьої особи яка не заявляє самостіних вимог на предмет спору - представника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вище вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 20.09.2007 р., між ними та продавцем - ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_7, було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Суворова, 37, (після перенумерації) 45 в смт. Врадіївка (далі будинок). Земельна ділянка площею 0,10 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку перейшло до спадкоємця - ОСОБА_7, у порядку спадкування після смерті спадкодавця - ОСОБА_8, не була предметом договору купівлі-продажу. 15.11.2009 р., ОСОБА_7, померла, не оформивши своїх спадкових прав на зазначену земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, єдиним спадкоємцем за законом є її син (відповідач) ОСОБА_4 Станом на день звернення до суду відповідач ухиляється від отримання свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку з метою її подальшого відчуження позивачам, а тому вони в іншому порядку крім судового не можуть захистити свої невизнані права, розпоряджатися будинком.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представник ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, звернувшись до суду з заявами (вх. № 1074, 1078, 1079 від 12.03.2018 року) про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити. В ній же клопотали про залишення судових витрат за позивачами.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, звернувшись з заявою (вх. № 1057 від 07.03.2018р.) про слухання справи у його відсутність, позов визнає повністю, підтвердивши факт укладання договору купівлі-продажу між його матір'ю та позивачами, зазначивши, що земельна ділянка в договорі не була предметом продажу, в зв'язку з відсутністю коштів на оформлення спадкових прав на земельну ділянку та виготовлення проекту її відводу з метою присвоєння кадастрового номеру на зазначену земельну ділянку.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області - ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (судова повістка про виклик на розгляд справи направлена на електронну адресу), в судове засідання не з'явився, звернувшись з заявою (вх. № 456 від 24.01.2018 р.) в якій не заперечує проти задоволення позову, посилаючись, що позовні вимоги знаходяться в межах ст. 121 ЗК України, яка регулює норми безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян, зокрема для сіл не більше - 0,25 га.

Судом встановлені факти :

- 11.06.1993 року батько відповідача - ОСОБА_8, набув право власності на земельну ділянку, на підставі державного акту виданого за рішенням Врадіївської селищної ради від 19.05.1993 р., за № 82, загальною площею 0,10 га, яка знаходиться в межах Врадіївської селищної ради, Миколаївської області, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку по вул. Суворова, 45, смт. Врадіївка (копія державного акту серії МК без № від 11.06.1993 р., свідоцтво про народженнясерії ІV-УР № 1784126, видане 07.08.1962 р.);

- 22.12.1993 р., спадкодавець - ОСОБА_8, помер, відкрито спадкову справу, відповідно до якої у встановлений законом шестимісячний строк звернулася з заявою про прийняття спадщини дружина спадкодавця ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії ІІ-ФП № 393108, видане 23.12.1993 р., свідоцтво про шлюб серії ЯУ №258992 видане 27.05.1953 р. );

- 26.10.1994 р., спадкоємець - ОСОБА_7, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_8, виданого Врадіївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 1198, набула право власності на житловий будинок по вул. Суворова, 37 (після перенумеріції) 47, смт. Врадіївка, Миколаївської області (договір купівлі-продажу від 20.09.2007 р., серії ВЕТ № 070880, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_9, довідка Врадіївської с/р №121, від 09.01.2017 р., про проведена 01.10.1987 р., перенумерації будинків по вул. Суворова, смт. Врадіївка);

- 21.06.2007 р. між ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_1, ОСОБА_2 (покупці, вони ж позивачі) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку (далі договір купівлі-продажу) по вул. Суворова, 37, смт. Врадіївка, Миколаївської області (договір купівлі-продажу серії ВЕТ № 070880 посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_9А.);

- земельна ділянка площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належна спадкодавцю ОСОБА_8, не була предметом договору (договір купівлі-продажу, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 35848259 від 02.04.2015 р., державний акт серії МК без №, від 11.06.1993 р., звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 25.10.2017 р.);

- 15.11.2009 р., ОСОБА_7, померла не оформивши за життя своїх спадкових прав на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, після смерті - ОСОБА_8, єдиний спадкоємець першої черги за законом є її син - ОСОБА_4, він ж, відповідач (свідоцтво про народженнясерії ІV-УР № 1784126, видане 07.08.1962 р.);

- цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,10 га, яка набута ОСОБА_8 в порядку безоплатної приватизації на підставі рішення виконкому Врадіївської селищної ради Миколаївської області від 19.05.1993 р., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку - станом на 2018 р. не змінювалося, позивачі з 2007 р. використовують її за призначенням ( висновок експерта від 25.10.2017 р., державний акт серії МК без №, від 11.06.1993 р.);

- відповідач ухиляється від отримання на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батьків, на спірну земельну ділянку з метою її подальшого відчуження, на запрошення до нотаріальної контори для вирішення вказаного питання не з'являється з посиланням на обєктивні причини: відсутністю коштів на оформлення спадкових прав на земельну ділянку та виготовлення проекту її відводу з метою присвоєння кадастрового номеру на зазначену земельну ділянку ( лист-претезія від 11.01.2018 р., квитанція про відправку листа від 30.10.2017 р.);

- відповідач є сином спадкодавця - ОСОБА_8 та спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці які прийняли спадщину, мають право на обов'язкову частку у спадщину чи такі що прийняли її як особи які проживали зі спадкодавцем на момент смерті - відсутні (довідка нотаріуса № 1228/01-16 від 15.11.2017 р., інформаційна довідка № 49876743 від 15.11.2017 р.);

- позивачі не можуть оформити земельну ділянку що є предметом позову на своє ім'я, через ухилення відповідача від укладення угод щодо земельної ділянки (лист-претезія від 11.01.2018 р.).

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку.

При прийнятті рішення суд керується:

Ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої до спадкоємців житлового будинку переходить право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, та яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Ст. 67 ЗК України зі змінами від 13.03.1992 р., яка діяла на момент виділення спірної земельної ділянки,- при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить право власності на земельну ділянку та

повинно бути не більше в таких розмірах: в містах - 0,1 гектара, в селищах міського типу - 0,15 га, в сільських населених пунктах - 0,25 гектара.

Ст. 120 Земельного кодексу України, чинною в редакції на час укладення договору купівлі-продажу, відповідно до якої до особи яка придбала житловий будинок , будівлю та споруду, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, у розмірах встановлених договором.

Ст. 377 ЦК України, згідно якої до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. За ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України, - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши та дослідивши наявні по справі докази, суд, вважає доведеним, що позивачі не можуть в іншому порядку крім, судового, захистити своє порушене право на земельну ділянку, призначену для обслуговування належного їм житлового будинку, а тому з врахуванням того, що відповідач ухилився від укладення будь яких угод щодо земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку, цільове призначення земельної ділянки, яка є предметом спору, не змінюється, попередньому власнику було виділено земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га, відповідач визнав позов та його визнання не суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає позов - обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку -задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 1/2 частині кожному право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Суворова, 45, смт. Врадіївка, Миколаївської області, належну ОСОБА_8, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК без № від 11.06.1993 року.

Судові витрати по справі залишити за позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Фасій