У квітні 2014 року ПАТ «КБ «Хрещатик» звернувся до суду з позовом та просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 327 779 грн. 25 коп.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 червня 2014 року позов задоволено.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Хрещатик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Додатковою постановою Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2018 року стягнуто з ПАТ КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 881 грн. 19 коп.
Додаткова постанова була прийнята більшістю голосів колегії суддів.
Приймаючи додаткову постанову, апеляційний суд виходив з того, що при ухваленні нового рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
На мою думку, приймаючи додаткову постанову апеляційним судом було порушено порядок її прийняття, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 розглядалася 14 березня 2018 року з повідомленням учасників справи. За наслідками розгляду скарги апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та відмовив ПАТ КБ «Хрещатик» у задоволенні позову, при цьому, не вирішивши питання щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 1 ст. 369 ЦПК України встановлено вичерпний перелік випадків, в яких апеляційні скарги на рішення суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Всі процедурні питання, пов'язані з апеляційним розглядом, у тому числі, ухвалення додаткового рішення, вирішуються у тому ж порядку, в якому розглядалася справа.
Враховуючи зазначене, вважаю, що апеляційний суд не мав права приймати додаткову постанову без повідомлення учасників справи, оскільки апеляційна скарга розглядалася з їх повідомленням.
Внаслідок неповідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового засідання, останні були позбавлені прав визначених ст. 43 ЦПК України, а саме брати участь в судових засіданнях, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.
Суддя Апеляційного суду
Київської області В.О. Фінагеєв