Ухвала

06 березня 2018 року

м. Київ

справа № 161/14951/17

провадження № 61-11513ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в частині оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11 серпня 2017 року № 54486650,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною другою статті 121 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду скарги судом першої інстанції).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 оскаржили її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просять скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від

20 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від

26 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в частині оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року слід відмовити з таких підстав.

Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Проте заявник оскаржив у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, яка не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач

відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на вищевказані обставини та норми закону у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в частині оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11 серпня 2017 року № 54486650, слід відмовити з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки з доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що оскаржувана ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року не була предметом апеляційного перегляду.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 в частині оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11 серпня 2017 року № 54486650, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило