Справа № 426/5015/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі: головуючого - судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

головного державного виконавця Ліченко Л.Л.,

розглянувши матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3, згідно якої скаржник просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 стосовно виконання судового наказу винесеного Сватівським районним судом Луганської області від 06.12.2017 року по справі № 426/20370/17 у виконавчому провадженні № 55609369 від 24.01.2018 року та зобовязати головного державного виконавця Сватівського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 провести перерахунок нарахування та стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_1 відповідно до закону та судового наказу винесеного Сватівським районним судом Луганської області від 06.12.2017 року по справі № 426/20370/17 у виконавчому провадженні № 55609369, а саме провести нарахування аліментів виходячи з загального доходу, а не кожного окремо по 50% від прожиткового мінімуму.

В обґрунтування скарги зазначено, що 06 грудня 2017 року Сватівським районним судом Луганської області був виданий судовий наказ ; 426/20370/17, згідно якого його зобовязано щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі даного судового наказу головним державним виконавцем Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 24.01.2018 року було відкрито виконавче провадження № 55609369. В ході виконання рішення суду головний державний виконавець Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 почала проводити нарахування аліментів не в розмірі 1/3 частини від його сукупного доходу, а окремо з кожного виду доходу, а саме з заробітної плати та пенсії, 50 % від прожиткового мінімуму, що складає 3720,00 грн., при цьому його загальний дохід складає 5450,00 грн. Його дохід складається із заробітної плати - 4000,14 грн. та пенсії 1450,00 грн. Таким чином, з нього утримується не 1/3 (33,33%) від доходу, а 68%. Беручи до уваги те, що 33,33% від його сукупного доходу складає 1798,50 грн., що є меншою сумою ніж мінімальний розмір аліментів на одну дитину, він повинен сплачувати 50 % (930,00 грн.) від прожиткового мінімуму на кожну дитину, що на двох дітей складає 1860,00 грн., а з нього утримують у подвійному розмірі тобто 100% (1860 грн.) на кожну дитину, що складає 3720,00 грн., що є неприпустимим в звязку з наступним.

В судовому наказі від 06.12.2017 року по справі № 426/20370/17 зазначено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 09 листопада 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тобто судом було зобовязано його сплачувати 1/3 частину із загального доходу, який може отримуватись з різних джерел. Враховуючи те, що 1/3 частина з його загального доходу менше ніж мінімальний розмір аліментів на двох дітей, то до нього застосовується фіксований мінімальний розмір аліментів, який складає на даний час 930,00 грн. на одну неповнолітню дитину відповідного віку. Таким чином, вважає, що державний виконавець повинен щомісячно нараховувати йому фіксований розмір аліментів, що складає на двох дітей (930 грн.*2=1860 грн.), інші нарахування в даному випадку законом не передбачені.

Крім того, розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 отримав 08.02.2018 року та не будучи фахівцем в галузі права він 28.02.2018 року звернувся до адвоката з метою консультації стосовно законності нарахування головним державним виконавцем аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом. Адвокат йому повідомив, що дії державного виконавця протиправні і що ці дії можна оскаржити шляхом подачі відповідної скарги до суду. Оскільки державним виконавцем йому, на момент вручення розрахунків заборгованості по аліментам не було розяснено, що в разі незгоди з розрахунками, він має право оскаржити дії державного виконавця в судовому порядку та у які строки, тому він вважає, що пропустив строк на оскарження дій виконавця з поважної причини та просить суд поновити пропущений строк звернення до суду з оскарженням дій державного виконавця.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просять скаргу задовольнити з підстав, зазначених у ній, просять суд поновити строк для подання скарги на дії держвиконавця, оскільки про те, що порушено його право скаржник дізнався тільки 28.02.2018 року, коли звернувся за консультацією до адвоката.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сватівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 подала до суду відзив на скаргу, в якій зазначила, що вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що до Сватівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області звернулася ОСОБА_4 з письмовою заявою про прийняття на примусове виконання судового наказу № 426/20370/17, виданий 05.01.2018 року Сватівським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 09.11.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» нею було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було направлено на адреси сторін виконавчого провадження, зазначені у судовому наказі.

05.02.2018 року до відділу прибув боржник ОСОБА_1 в своєму письмовому поясненні він повідомив, що працює в ФОП «Михайлов» та отримує пенсію у Сватівському відділі Булокуракінського ОУПФУ та просив направити постанови про утримання аліментів з заробітної плати до бухгалтерії ФОП «Михайлов» та до бухгалтерії Сватівського відділу Білокуракінського ОУПФУ постанову про утримання аліментів з пенсії.

06.02.2018 року ОСОБА_1 надав до відділу письмову заяву, в якій повідомив, що він з 02.02.2018 року звільнився з ФОП «Михайлов», до заяви боржником було надано копію трудової книжки, довідку про доходи ФОП «Михайлов» № 24 від 05.02.2018 року та довідку про розмір пенсії від УСЗН Сватівської РДА № 37 від 06.02.2018 року.

Відповідно до ч. 13 Розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі, якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про стягнення аліментів згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом. На підставі цього нею було складено відповідні розрахунки, які вважає здійсненими відповідно до чинного законодавства. Також вважає, що скаржником пропущено строк подання скарги до суду, оскільки ст.. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В судовому засіданні головний державний виконавець підтримала поданий до суду відзив на скаргу та вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи ( п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України).

В силу положень ч.1 ст.127, ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вивчивши клопотання скаржника та перевіривши надані докази, суд приходить до висновку, що клопотання скаржника про поновлення строку для подання скарги до суду підлягає задоволенню, оскільки про порушення його прав скаржник дізнався не 08.02.018 року (час коли вручено розрахунок по сплаті аліментів), а саме тоді коли звернувся до фахівця в галузі права, який і повідомив йому, що в даному випадку порушенні його права і він має право подати скаргу на дії державного виконавця.

Відповідно ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що дійсно на виконанні у головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 перебуває виконавче провадження № 55609369 з примусового виконання судового наказу № 426/20370/17, виданий 05.01.2018 року Сватівським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 09.11.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.11).

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Боржником державному виконавцю було повідомлено, що він працює в ФОП «Михайлов» та отримує пенсію у Сватівському відділі Білокуракінського ОУПФУ.

Відповідно до ч. 13 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів з кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про стягнення аліментів згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.

Тобто, державним виконавцем стягуються аліменти з боржника окремо з заробітної плати та окремо з пенсії.

Однак, із судового наказу вбачається, що аліменти повинні стягуватись у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто 09 листопада 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тобто, судом зобовязано боржника сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з загального доходу, який може отримуватись з різних джерел. Враховуючи те, що 1/3 частина з його загального доходу менше ніж мінімальний розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей, то до нього застосовується фіксований мінімальний розмір аліментів, який складає на даний час 930,00 грн. на одну дитину відповідного віку.

Таким чином, у разі, якщо в боржника 1/3 його сукупного доходу менша від мінімального розміру аліментів, визначених в ч.2 ст. 182 СК України (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), то державний виконавець повинен щомісячно нараховувати боржнику фіксований розмір аліментів, що складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, інші нарахування в даному випадку законом не передбачені.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, з матеріалів скарги вбачається, що державним виконавцем під час надання розрахунку не було дотримано зазначених вище вимог закону, у звязку з чим суд знаходить доводи скаржника обґрунтованими, на підставі чого скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк щодо оскарження дій головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3.

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 стосовно виконання судового наказу винесеного Сватівським районним судом Луганської області від 06.12.2017 року по справі № 426/20370/17 у виконавчому провадженні № 55609369 від 24.01.2018 року.

Зобовязати головного державного виконавця Сватівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 провести перерахунок нарахування та стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_1 відповідно до закону та судового наказу, винесеного Сватівським районним судом Луганської області від 06.12.2017 року по справі № 426/20370/17 у виконавчому провадженні № 55609369, а саме провести нарахування аліментів, виходячи з загального доходу, а не кожного окремо по 50 % від прожиткового мінімуму.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області протягом пятнадцяти днів з моменту її ухвалення, датою якої є складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 16.03.2018 року.

Суддя: С.М.Скрипник