АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1600/18 Справа № 206/4297/17 Головуючий у 1 й інстанції - Маштак К. С. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Хоменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2017 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 19013,90 грн., що виплачені надміру у вигляді житлової субсидії /а.с.1-4/.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено /а.с.60-62/.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі /а.с.67-71/.

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2 07.10.2014 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2014 року /а.с.5-6/.

У заяві від 07.10.2014, при зверненні за призначенням субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, а саме у Розділі І п.п. 1, 3, ОСОБА_2 зазначила у складі сім'ї двох осіб: себе, як домовласника, та сина ОСОБА_3 /а.с.9-10/.

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 07.10.2014 року головою квартального комітету № 34, за адресою: АДРЕСА_1, 49127, до складу сім'ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження /а.с.48/ .

На підставі зазначених вище документів, відповідачу була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг на будинок АДРЕСА_1 на період з 01.10.2014 року по 30.04.2016 року з розрахунку на двох осіб в наступних розмірах: з 01 по 30.10.2014 року - 312,62 грн.; з 01.11.2014 року по 31.03.2015 року - 808,38 грн. щомісячно; з 01 по 30.04.2015 року - 620,90 грн.; з 01.05.2015 року по 30.09.2015 року - 234,36 грн. щомісячно; з 01 по 30.10.2015 року - 1509,74 грн.; з 01.11.2015 року по 31.03.2016 року - 2605,89 грн. щомісячно; з 01 по 30.04.2016 року - 234,63 грн., що підтверджується відповідними розрахунками /а.с.12-18/.

У подальшому, 13.06.2016 року, ОСОБА_2 звернулась до позивача за призначенням/продовженням житлової субсидії /а.с.7/.

20.07.2016 відповідач надала заяву на адресу позивача, де повідомила, що при поданні документів 07.10.2014 для призначення субсидії в декларації було вказано сина - ОСОБА_3, який фактично проживає по даній адресі, але не зареєстрований /а.с.8/.

У зв'язку з наданням недостовірних відомостей про кількість зареєстрованих у будинку осіб, рішенням управління від 12.08.2016 року ОСОБА_2 була припинена виплата субсидії з 01.10.2014 року. Сума коштів, які були надміру виплачені ОСОБА_2 у вигляді житлової субсидії за період з 01.10.2014 року по 30.04.2016 року склала 20920,77 грн. /а.с.19-20, 21/.

Сума повернутих до бюджету коштів ТОВ «Дніпропетровськагаз збут», згідно Порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 534, по особовому рахунку ОСОБА_2 склала 1906,87 грн. Залишок коштів, які підлягають поверненню ОСОБА_2 складає 19013,90 грн. /а.с.22, 26/.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, в силу ст. 16, 1166 ЦК України, п. п. 3, 6 , 7, 13, 14, 20 "Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач має право на отримання субсидії та в її діях не було жодного умислу на приховування або ненадання даних, чи свідомого подання документів з недостовірними відомостями, що вплинуло б на встановлення права на субсидію та визначення її розміру.

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідач при зверненні із заявою про призначення субсидій на оплату житлово-комунальних послуг надала необхідні документи за переліком, складаним інспектором Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради.

Згідно змісту заяви про призначення житлової субсидії й декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, в них зазначається місце реєстрації та проживання особи, яка претендує на надання субсидії, що відповідачем було зазначено. Також відповідачем було вказано про сина без відміток про його проживання чи реєстрації у встановленому законом порядку.

Отже, ОСОБА_2 надано відомості про склад зареєстрованих осіб згідно інформації/довідки/, яку вона отримала у Голови квартального комітету. Відповідач зазначила в декларації інформацію, як того вимагала форма документу, в якій визначено "Члени сім'ї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку особи, члени сімей, що проживають окремо (дружина, чоловік, неповнолітні діти).

Суд першої інстанції правильно зауважив у рішенні, що субсидія - це (безготівкові) кошти, які надаються громадянам з державного бюджету на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу та твердого палива, тобто допомога держави у здійсненні виплат за надані комунальні послуги особам, які того потребують. Таким чином, виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини, стягнення з відповідача грошових коштів, які були призначені як державна допомога, завдасть їй шкоду і порушить справедливий баланс між необхідністю захисту такої особи, яка потребує допомоги з боку держави, й суспільними інтересами, враховуючи той факт, що остання має право на субсидію, відповідно до Положення, не дивлячись на наявність та/або відсутність реєстрації у її будинку дитини.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо порушення місцевим чудом вимог матеріального закону не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Посилання заявника у скарзі на те, що всупереч вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року ОСОБА_2 без поважних причин не зареєструвала у своїй квартирі сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не мають правового значення для вирішення даного спору, зокрема, як встановлено в ході судового розгляду, дитина дійсно проживає з матір'ю та є її членом сім'ї, а тому і була вказана відповідачем у декларації.

Відповідно до п.6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення), (в редакції, що діяла станом на виникнення спірних правовідносин) субсидія призначається уповноваженому власнику (співвласнику) житла, наймачу державного та громадського житлового фонду, членові житлово-будівельного (житлового) кооперативу, власнику (співвласнику) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації.

Субсидія розраховується, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщення (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги (п.7 Положення).

Син відповідача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітньою особою, а отже йому не нараховується плата за житлово-комунальні послуги. Таким чином, проживання зареєстрованої або незареєстрованої малолітньої дитини за місцем реєстрації відповідача не є підставою для відмови у наданні їй права на призначення субсидії та не пливає на її розмір.

Доводи апелянта стосовно того, що відповідачу було роз'яснено те, що у декларації слід вказувати лише зареєстрованих осіб, нічим не підтверджені та спростовуються формою документу, яка вимагає зазначення членів сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги необґрунтовані, оскаржуване рішення відповідає нормам закону, а тому залишається в силі. У зв'язку з чим апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко