У Х В А Л А

07 березня 2018 року

місто Київ

справа № 759/16282/14-ц

провадження № 61-11222 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Київська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, 25 січня 2018 року звернувся з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене, зокрема діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Заявником вимоги строків оскарження рішення апеляційної інстанції не дотримано, касаційну скаргу подано до поштового відділення після спливу визначеного законодавцем строку. Тому, заявнику необхідно подати клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження судових рішень та надати докази поважності пропуску зазначеного строку.

Крім того, заявником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в порядку та розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір», а додана заявником до касаційної скарги копія квитанції про сплату судового збору в розмірі 730,80 гривень не є належним доказом його сплати, з огляду на те, що на ньому відсутній відбиток печатки кредитної установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» напис на платіжному документі про зарахування судового збору в дохід бюджету має бути скріплений першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі, копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Сума судового збору за подачу позовної заяви у цій справі становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати,встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» станом на 01 січня 2015 року, тобто 1 218, 00 гривень.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, беручи до уваги предмет спору, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 487,2 гривень.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Також, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником у порушення пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України не сформульовано клопотання - процесуальну вимогу касаційної скарги, що має відповідати статті 409 ЦПК України щодо повноваження суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 409 ЦПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право:

- залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

- скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

- скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

- скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

- скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині;

- у передбачених Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

- у передбачених Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої статті 409 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги випливає, що заявником ставиться питання про скасування постанови апеляційного суду та зміни рішення суду першої інстанції. Разом з тим, оскаржуваною постановою апеляційного суду скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Наведене свідчить про необхідність заявнику уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги, викласти її відповідно до вимог статей 392, 409 ЦПК України.

Також, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК заявником у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 початком роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У пункті 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Втім, заявником у порушення зазначених правил 25 січня 2018 року адресовано цю касаційну скаргу до Верховного Суду України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України в редакції Закону від № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Київська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 12 квітня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний