печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Печерський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_17, ОСОБА_12, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щадко О.І. про поділ майна, визнання правочинів недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовами до ОСОБА_14 про поділ спільного майна подружжя та про визнання правочину недійсним, в подальшому уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсними правочини, з моменту їх вчинення, та застосувати наслідки недійсності правочинів щодо відчуження наступних автомобілів:

- автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2012 р.в., кузов НОМЕР_6, номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 від 19.01.2012:

від 07.10.2014 - укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1;

від 14.11.2014 - укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, АДРЕСА_3;

- автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2007 р.в., кузов НОМЕР_11, номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 27.06.2007:

від 06.06.2014 - укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_4;

від 14.11.2014 - укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_5;

- автомобіля VOLKSWAGEN AMAROK, 2013 р.в., кузов НОМЕР_13, номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 04.09.2013:

від 11.06.2014 - укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_6;

від 14.11.2014 - укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, АДРЕСА_2.

Виділити та визнати за ОСОБА_3 право власності на: автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG УНИВЕРСАЛ, шасі НОМЕР_6, дизель, чорного кольору, 2012 року випуску; автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG УНІВЕРСАЛ, шасі НОМЕР_11, дизель, сірого кольору 2007 року випуску; холодильник Liebher CN 40 посудомийну машину BOSH;телевізор плазмовий LG;пральну машину CANDY повногабаритна; мікрохвильову піч;холодильник автомобільний;? суми депозитних вкладів, що становить - 2 175 000 грн..

Виділити та визнати за ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, як за правонаступниками померлого ОСОБА_14, право власності на: автомобіль VOLKSWAGEN AMAROK ПІКАП, номерний знак НОМЕР_3, шасі НОМЕР_13, дизель, сріблястого кольору, 2013 року випуску; автомобіль DAIHATSU SIRION ХЕТЧБЕК, номерний знак НОМЕР_4, шасі НОМЕР_15, сріблястого кольору, 2003 року випуску; автомобіль NISSAN PATROL GR WAG, номерний знак НОМЕР_5, шасі НОМЕР_16, чорного кольору, дизель, 1998 року випуску; причеп для перевезення моторного човна (довжиною від 5,5 м), ПГМФ 8902-К 0, номерний знак НОМЕР_17, шасі НОМЕР_18, 2004 року випуску;моторний човен PRINCECRAFT 2001 року випуску;холодильник Samsung RL44CSW; посудомийна машина AGT; пральну машину AGT повногабаритна;1/2суми депозитних вкладів, що становить - 2 212 610,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те що з 25 квітня 1997 року позивач, ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_14, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва. З 19 травня 2014 року сім'я розпалася, подружжя разом не проживало, подружні стосунки не підтримували, спільне господарство не вели.

16.06.2014р. позивачем було подано позов до Оболонського районного суду м. Києва з вимогами до ОСОБА_14 про розірвання шлюбу між ними та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2014 року у справі № 756/8366/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_14 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3, шлюб розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 червня 2014 року і до її повноліття.

Вказувала на те що за період шлюбу було придбане майно , яке вона просила поділити та автомобілі бути продані без її згоди. ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідач ОСОБА_14 помер.

Після смерті ОСОБА_14, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О.І. відкрито спадкову справу № 11/2014 .

Заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_14, подано ОСОБА_4 (донька позивачки та померлого), ОСОБА_5 (син померлого) та ОСОБА_6 (мати померлого) і які є його правонаступниками, а отже і відповідачами по даній справі.

До спадкової справи увійшло все рухоме та нерухоме майно, що належало померлому, та яке є предметом спору по даній справі і не було розподілено між колишнім подружжям за життя ОСОБА_14. Позивачка уточнила позовні вимоги , в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити, в подальшому просила розглядати справу в відсутність. Представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_2 позовні вимоги в частині визнання недійсними правочини відчуження транспортного засобу марки VOLKSWAGEN модель TOUAREG, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 вважав безпідставними , вказуючи на те що , транспортний засіб був придбаний ОСОБА_7 у ОСОБА_14 07 жовтня 2014 року за відплатним договором вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_3. Позивач, крім власних заяв, не надала жодних належних та допустимих доказів, що під час вчинення правочину відчуження транспортного засобу у ОСОБА_14 не було усної згоди Позивача на вчинення зазначеного правочину. Законодавством України не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна без письмової/усної згоди інших співвласників. Транспортний засіб був придбаний ОСОБА_8 у ОСОБА_7 14 листопада 2014 року за відплатним договором відповідно до закону. На момент відчуження транспортний засіб належав ОСОБА_7 на праві власності. Правочин відчуження, на підставі якого до ОСОБА_7 перейшло право власності, не є нікчемним або не визнавався судом недійсним. Відповідачка ОСОБА_4 просила розглядати справу в відсутність ( а.с.92 т.3). Відповідачі в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись за відомими адресами. Про наявність спору в суді їм відомо. Судом визнано можливий розгляд в їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Ухвалою суду 4.11.2014р. відкрито провадження по справі. 20.01.2015р. провадження по справі було зупинено. 17.11.2015 р. провадження було відновлено. Судом було встановлено, що з 25 квітня 1997 року позивач, ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_14, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва, актовий запис № 452, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_19 (т. 1 а.с. 5). Також встановлено, що 14.12.1997 року в шлюбі у сторін народилась дочка, - ОСОБА_4 (відповідач 1), що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_20 (т. І а.с. 45). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2014 року у справі № 756/8366/14-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 розірвано. В жовтні 2014 року позивач звернулась до суду з позовами до ОСОБА_14 про поділ спільного майна подружжя та про визнання правочину недійсним, а відповідачем пред'явлено зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя, які в подальшому об'єднані в одне провадження (т.І а.с.36). ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідач ОСОБА_14 помер (т. II а.с. 129). Після смерті ОСОБА_14, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О.І. відкрито спадкову справу № 11/2014 (т. II а.с. 125). Заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_14, подано ОСОБА_4 (донька позивачки та померлого), ОСОБА_5 (син померлого) та ОСОБА_6 (мати померлого) і які є його правонаступниками. Судом встановлено, що в період шлюбу сторонами були придбані автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG УНИВЕРСАЛ, номерний знак НОМЕР_7, шасі НОМЕР_6, дизель, чорного кольору, 2012 року випуску; автомобіль VOLKSWAGEN AMAROK ПІКАП, номерний знак НОМЕР_3, шасі НОМЕР_13, дизель, сріблястого кольору, 2013 року випуску з тюнінгом; автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG УНІВЕРСАЛ, номерний знак НОМЕР_8, шасі НОМЕР_11, дизель, сірого кольору 2007 року випуску; автомобіль DAIHATSU SIRION ХЕТЧБЕК, номерний знак НОМЕР_4, шасі НОМЕР_15, сріблястого кольору, 2003 року випуску; автомобіль NISSAN PATROL GR WAG, номерний знак НОМЕР_5, шасі НОМЕР_16, чорного кольору, дизель, 1998 року випуску; причеп для перевезення моторного човна (довжиною від 5,5 м), ПТМФ 8902-К 0, номерний знак НОМЕР_17, шасі НОМЕР_18, 2004 року випуску; моторний човен PRINCECRAFT 2001 року випуску. Встановлено, що були укладені правочини стосовно автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2012 р.в., кузов НОМЕР_6, номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 від 19.01.2012: від 07.10.2014 - укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1; від 14.11.2014 - укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, АДРЕСА_3. Стосовно автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, 2007 р.в., кузов НОМЕР_11, номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 27.06.2007: від 06.06.2014 - укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_4; від 14.11.2014 - укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_5. Стосовно автомобіля VOLKSWAGEN AMAROK, 2013 р.в., кузов НОМЕР_13, номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_14 від 04.09.2013: від 11.06.2014 - укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_6; від 14.11.2014 - укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, АДРЕСА_2. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 63 СК України визначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч. 1 ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Ч. 2 ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

- Стаття 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.І). Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ч.2). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст.216 ЦК України). Відповідно до ч. ст. 68 Сімейного кодексу України розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Законодавством України не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. З врахуванням положень ст.ст. 330 та 388 Цивільного кодексу України. Власники автомобілів є добросовісними набувачами , оскільки інше Позивачем не доведено, а згідно ч.2 ст. 369 Цивільного кодексу України при укладенні одним із співвласників договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою інших співвласників (презумпція згоди). Укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те. що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя . Отже, на момент вчинення правочинів відчуження транспортних засобів розпорядження майном, що перебувало в спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_14, вже регулювалося виключно нормами Цивільного кодексу України, яким не передбачено надання саме письмової згоди іншого співвласника, оскільки, зазначений правочин не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення та/або державної реєстрації. Позивач, крім власних заяв, не надала жодних належних та допустимих доказів, що під час вчинення правочину відчуження транспортного засобу у ОСОБА_14 не було усної згоди Позивача на вчинення зазначеного правочину. При таких обставинах позовні вимоги про визнання правочинів, щодо відчуження автомобілів недійсними є безпідставними та задоволенню не підлягають. Позивачка в обгрунтування позовних вимог посилається , що період шлюбу, на ім'я ОСОБА_14 було відкрито депозитні рахунки у ПАТ «Український Професійний Банк», на яких знаходились кошти: - у сумі 2 272 500,00 грн. без урахування нарахованих банком відсотків. Дана обставина підтверджується договором між ОСОБА_14 та банком від 27.11.2008 № 78503, а також банківською квитанцією про внесення коштів від 27.11.2008 № 6223332 (т. І а.с. 47-49); - у сумі 313 000 дол. США, що еквівалентно - 2 152 720,10 грн. на момент укладення договору, без урахування нарахованих банком відсотків. Дана обставина підтверджується договором між ОСОБА_14 та банком від 01.12.2008 № 78634, а також банківською квитанцією № 6256299 (т. І а.с. 50-52). Загальна сума грошових коштів становила - 4 425 220,10 грн.. В подальшому ці кошти були внесені на інший депозитний рахунок у ПАТ «Український Професійний Банк», згідно договору банківського вкладу «Стандарт плюс» № 266136 від 20.02.2014р., дата повернення - 23.02.2015р. на якому знаходились кошти в сумі 4 350 000 грн. Вклад було внесено через касу банку, що підтверджується квитанцією № 266136 від 20.02.2014р. В судовому засіданні встановлено , що згідно довідок станом на 18.11.2014 р. будь-яких вкладних депозитних рахунків в ПАТ «УПБ» відкритих на ім»я ОСОБА_14 не має ( а.с. 93, 94 т.1). При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо поділу депозитних вкладів є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Щодо позовних вимог про поділ майна, а саме холодильника Liebher CN 4003 посудомийної машини BOSH; телевізора LG; пральної машини CANDY повногабаритна; мікрохвильової печі; холодильника автомобільного; холодильника Samsung RL44CSW; посудомийної машини AGT; пральної машини AGT повногабаритна, суд приходить що позивачкою не надано належних та допустимих доказів придбання майна та наявності його в натурі, тому є безпідставними та не підлягають задоволенню. Судом встановлено та підтверджується довідкою з Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 09.12.2016р. № 31/26-16331, що за ОСОБА_14 зареєстровані транспортні засоби (т. II а.с. 205-206, т.1 а.с.52): автомобіль DAIHATSU SIRION ХЕТЧБЕК, номерний знак НОМЕР_4, шасі НОМЕР_15, сріблястого кольору, 2003 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_21 від 13.03.2007р.; причеп для перевезення моторного човна (довжиною від 5,5 м), ПГМФ 8902-К 0, номерний знак НОМЕР_17, шасі НОМЕР_22, 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_23 від 15.09.2004р.. також встановлено наявність моторного човна PRINCECRAFT 2001 року випуску.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При таких обставинах суд приходить до висновку про визнання за позивачкою права власності на ? частину автомобіля DAIHATSU SIRION ХЕТЧБЕК, номерний знак НОМЕР_4, шасі НОМЕР_15, сріблястого кольору, 2003 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_21 від 13.03.2007р.. причепа для перевезення моторного човна (довжиною від 5,5 м), ПГМФ 8902-К 0, номерний знак НОМЕР_17, шасі НОМЕР_22, 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_23 від 15.09.2004р., моторного човна PRINCECRAFT 2001 року випуску.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є спадкоємцями померлого ОСОБА_14.

Частиною 1 ст. 1278 Цивільного кодексу України встановлено рівність часток в спадщині кожного із спадкоємців, окрім випадків, коли спадкодавець, склавши заповіт, сам не розподілив спадщину між ними. Однак, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на її поділ, в зручних для себе частках, який відбувається виключно за їх взаємною згодою.

Згідно ст. 1267 Цивільного кодексу України спадкоємці, за угодою між собою можуть змінити розмір частки у спадщині кожного з них. Так, якщо спадщина складається з рухомого майна, зміна розміру частки в спадщині може відбуватись за усною угодою між спадкоємцями, відносно спадщини у вигляді нерухомого майна, транспортних засобів, цінних паперів, часток у статутних капіталах господарських товариств, тощо законодавством передбачено обов'язковість письмового укладення даної угоди та її нотаріального посвідчення. Крім того стаття 1278 Цивільного кодексу України передбачає право кожного із спадкоємців на виділ його частки спадщини в натурі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (Ст.15 ЦК України).

Позивачка не є спадкоємцем ОСОБА_19, тому позбавлена права ставити питання про поділ спадкового майна між спадкоємцями. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам , за оголошення в пресі в розмірі 680 грн. з кожного.

Керуючись ст..60,69,70 СК України, ст.ст. 1267,1278,203,215 ЦК України, ст. 12,141,81,263,264,273,280,354, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_17, ОСОБА_12, третя особа: приватни йнотаріус Кийвського міського нотаріального округу Щадко О.І. про поділ майна, визнання правочинів недійсними задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_9) права власності на ? частину автомобіля DAIHATSU SIRION ХЕТЧБЕК, номерний знак НОМЕР_4, шасі НОМЕР_15, сріблястого кольору, 2003 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_21 від 13.03.2007р.. ? частину причепа для перевезення моторного човна (довжиною від 5,5 м), ПГМФ 8902-К 0, номерний знак НОМЕР_17, шасі НОМЕР_22, 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_23 від 15.09.2004р., ? частину моторного човна PRINCECRAFT 2001 року випуску. Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 680 грн. з кожного. В іншій частині позову відмовити. Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення 07.03.2018р.

Суддя Остапчук Т.В.