№ 336/6705/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю майна та поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, провадження за яким суддею було відкрито.

Крім того, в порядку забезпечення позову позивач подав до суду заяву, якою просить вжити заходи забезпечення його позову, а саме, накласти арешт на котедж відповідача.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доданими до неї доказами, дійшов до висновку про те, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За поданим до суду позовом позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звільнена, 88, та на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За положеннями п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається із доданих до позову правовстановлюючих документів відповідач рахується власником перерахованого спірного майна котеджу, на яке позивач і просить накласти арешт.

Дійсно, відповідач має всі можливості для розпорядження вказаним спірним майном.

Проте щодо котеджу відповідача позивачем позов не заявлявся.

За розясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Із доказів, що додані позивачем до заяви на підтвердження заявлених вимог, не вбачається, що між сторонами щодо котеджу дійсно виник спір, оскільки позивач додав до власної заяви документи про оцінку спірного майна та його належність відповідачу, а тому суд не вбачає підстав для накладення арешту.

На вказаний висновок суду не вливають доводи позивача про його намір подати заяву про збільшення позовних вимог (щодо котеджу), оскільки вказане як саме по собі, так і разом зі сплатою судового збору та проектом доданого позову, не свідчить про те, що між сторонами щодо котеджу дійсно виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-153, 258-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про забезпечення його позову до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю майна та поділ майна задовольнити частково.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін