Справа № 473/205/18
"12" березня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
В січні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Проте, вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства. Зокрема, стягувачем не було надано необхідний перелік документів, на підставі яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а саме: оригінал кредитного договору, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 21.02.2013 року, а також відсутність укладеного між сторонами кредитного договору від 05.03.2008 року свідчить про неправомірність вимог стягувача.
Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_2 просив позовні вимоги задовольнити.
В судове засідання позивач не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, відповідно до ст.280 ЦПК України.
Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи без самостійних вимог - Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що наявна в матеріалах справи, останній просив розглянути справу за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 21.02.2008 року в письмовій формі був укладений кредитний договір, який складається з анкети - заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Умов і Правил надання банківських послуг, а також банківських тарифів.
Відповідно до даного договору банк надав кредит за тарифним планом кредитних карток «Універсальна» у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі, передбаченому банківськими тарифами.
- заборгованості за тілом кредиту - 7 665 грн. 50 коп.;
- заборгованості за процентами - 6 509 грн. 77 коп.;
- заборгованості за комісією та пенею - 550 грн. 00 коп. (однією сумою);
- штрафу (фіксована частина ) - 250 грн. 00 коп.;
- штрафу (процента складова від суми заборгованості за кредитом) - 736 грн. 26 коп.
10.01.2018 року головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання обумовленого виконавчого напису (ВП № 55501631).
Так, аналізуючи доводи позивача ОСОБА_2, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.
Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Останній вчиняється, як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Зокрема, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Також у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5).
При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку).
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Як вбачається з матеріалів справи представником ПАТ КБ «ПриватБанк» для одержання спірного виконавчого напису нотаріуса останньому було надано копію анкети - заяви (а не оригінал) про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, заповнену ОСОБА_2 21.02.2008 року, яка містить інформацію щодо особи позичальника, розміру та валюти кредиту, який позивач бажав отримати, розміру плати за користування кредитом (процентів), а також факт ознайомлення позичальника з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, банківськими тарифами.
Крім того був наданий розрахунок заборгованості по кредиту за період з 05.03.2008 року по 31.07.2017 року.
Проте представником кредитора нотаріусу не було надано Умови і Правила надання банківських послуг, Правила надання послуг, а також банківські тарифи за весь період кредитування, які в сукупності складають зміст кредитного договору та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація, зокрема щодо встановлення та розміру неустойки (штрафу, пені) тощо.
Також не надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)).
Тобто в розпорядження нотаріуса не було надано всіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29.06.1999 року за №1172, що б вказували на безспірність боргу, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису
Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.06.2013 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 04.07.2013 року, було вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 21.02.2013 року станом на 30.10.2012 року.
Відомостей щодо укладення між сторонами кредитного договору від 05.03.2008 року матеріали справи взагалі не містять.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 141, 259, 263 - 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В.Лузан