Справа № 645/4804/17
Провадження № 2/645/479/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та пені,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 33 161,12 грн., а також судовий збір в розмірі 640,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 липня 2017 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн., що на час підписання договору становило еквівалент 959,69 доларів США. На підтвердження укладення вищевказаного договору ОСОБА_2 складено розписку, якою останній зобовязався повернути грошові кошти до 30 вересня 2017 року. Проте, до теперішнього часу відповідачем зобовязання за договором позики не виконано, кошти не повернуто.
В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, однак присутній її представник ОСОБА_3, який діяв на підставі договору на надання юридичних послуг фізичній особі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити та пояснив, що 12 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн., еквівалент якого на час підписання договору складав 959,69 доларів США. Доказами укладення договору позики є складена відповідачем розписка, згідно якої останній зобовязався повернути позивачеві борг до 30 вересня 2017 року, однак до теперішнього часу кошти не повернуто. Представник відповідача зазначив, що за несвоєчасне повернення грошових коштів умовами договору передбачено штрафні санкції у виді пені, тому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 33 161,12 грн. Проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення ОСОБА_3 не заперечував.
ОСОБА_2, який неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав.
З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики.
Відповідно до п. 1 вказаного договору, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять пять тисяч) гривень, що еквівалентно 959,69 (девятсот пятдесят девять) доларів 69 центів США за курсом 1 (один) долар США до 26,05 грн. на день передачі, а Позичальник зобовязується повернути вказану суму в обумовлений строк.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Пунктом 9 договору позики закріплено, що фактичне отримання або повернення зазначеної суми сторони оформлюють розписками.
Встановлено, що на підтвердження укладення вищевказаного договору ОСОБА_2 складено розписку, яка посвідчує передання йому позивачем грошових коштів в розмірі 25 000,00 грн., що еквівалентно 959,69 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 2 договору позики встановлено та підтверджено розпискою ОСОБА_2, що останній зобовязується здійснити повернення вказаної в п. 1 суми, тобто 25 000 грн., що еквівалентно 959,69 доларів США, до 30 вересня 2017 року.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч.ч.ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
В судовому засіданні встановлено, що борговий документ - розписка знаходилась у позивача, тобто, до теперішнього часу відповідачем грошове зобов'язання за договором позики від 12 липня 2017 року не виконано.
Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно п.п. 4, 5 договору позики, повернення позикової суми, зазначеної в п. 1 Договору, здійснюється з урахуванням валютного застереження, а так само індексу інфляції, що передує дню повернення, згідно даних органів статистики. За несвоєчасне повернення позикової суми Позичальник виплачує пеню в розмірі одного процента за кожен день прострочення згідно ст. 625 ЦК України.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За п. 3 вказаного договору, проценти за користування позиковою сумою не передбачаються.
Встановлено, що на час звернення до суду з позовом, тобто 31 жовтня 2017 року, позикова сума, з урахуванням валютного застереження, становить 25 508,56 грн. (959,69 доларів США х 26,58 грн. за 1 долар США).
Пеня в розмірі одного процента за тридцять днів прострочення складає 7 652,56 грн. (25 508,56 грн. : 100 х 30).
Таким чином, заборгованість за договором позики, укладеним 12 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, складає 33 161,12 грн. (25 508,56 грн. + 7 652,56 грн.).
Під час судового розгляду справи жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем грошового зобов'язання суду не надано.
З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції № 3342510 від 30 жовтня 2017 року, під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на її користь.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 281, 282, 284 ЦПК України, суд -

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та пені - задовольнити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення буде виготовлений 05 березня 2018 року.
Суддя - І. В. Ульяніч