АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/163/2018 Єдиний унікальний номер справи: 647/1967/17
Головуючий в І інстанції Миргород В.С.
Доповідач Приходько Л.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.

суддів: Бездрабко В.О.,

Полікарпової О.М.

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року у справі

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

30 серпня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 07 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 3600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за умовами Договору виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2017 року становить - 71648,96грн., з яких: 3595,47грн - заборгованість за кредитом.; 60353,54грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4050,00грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також, відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг 250грн. - штраф (фіксована частина) та 3399,95грн. - штраф (процентна складова).

Зважаючи на викладене позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 жовтня 2008 року у розмірі 71648, 96грн., та вирішити питання щодо відшкодування судових витрат в сумі 1600грн.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Під час розгляду справи представник ПАТ КБ «Приватбанк» Логвіновська А.А. апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3600.00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом 36.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів надання банківських послуг та пам'ятки клієнта.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 31 липня 2017 року ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 716448.96грн., з яких: 3595.47грн. - заборгованість за кредитом, 60353.54грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4050.00грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250.00грн. штраф (фіксована частина та 3399.95грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини 1 та 3 статті 264 ЦК України)

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 07 жовтня 2008 року укладено кредитний договір, який складався із заяви ОСОБА_2, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

17 червня 2010 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанке, згідно якої вона зацікавлена у подальшій співпраці з Банком та погоджується з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Згідно зі змісту пунктів 1.1.1.45, 1.1.1.50, 2.1.1.2.11 Умов і Правил надання банківських послуг кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом) є розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, обумовлений в Договорі на умовах платності та зворотності. Порядок погашення заборгованості визначено обов'язковими мінімальними платіжами (розмір боргових зобов'язань Клієнта, які щомісячно підлягають сплаті Клієнтом протягом строку дії Картки). Картка діє до останнього дня місяця, вказаного з лицьового боку Картки.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. У випадку наявності простроченого кредиту - строком повернення кредиту в повному об'ємі є 211-й день з часу виникнення такої заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, згідно кредитного договору №б/н від 07 жовтня 2017 року, отримала картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, остання з яких має термін дії до останнього дня 03.2014 року, що підтверджується довідкою № 30.1.0.0/-20170830/1900 від 30 квітня 2017 року (а.с.44).

Тобто строк дії картки закінчився 31 березня 2014 року. Нову картку відповідачка не отримувала.

З розрахунку наданого Банком вбачається, що починаючи з 26 листопада 2013 року ОСОБА_2 прострочено кредит. А отже, відповідно, до пункту 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг строком повернення кредиту в повному обсязі, у тому числі і нарахованих процентів, є 27 травня 2014 року.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про те, що заборгованість по процентам підлягала стягненню на користь банку в межах строку позовної давності суперечать вимогам договору укладеного між сторонами та встановленим обставинам справи.

У зв'язку із здійсненням ОСОБА_2 07 травня 2014 року платежу у розмірі 200грн., відповідно до вимог ст. 264 ЦК України, мало місце переривання позовної давності, після чого перебіг позовної давності розпочався заново.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 30 серпня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розгляді даної справи слід керуватися строком позовної давності, який передбачений законом, а не договором.

Так, п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності до вимог Банку про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років.

Однак, згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм та пункту 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, яким установлено позовну давність тривалістю в п'ятдесят років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника, домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування позовної давності, про застосування якої заявлено однією із сторін, у тому числі і до вимог про стягнення процентів за користування кредитом.

Суд з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 05 березня2018 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.М. Полікарпова