ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1532/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( ЗАОЧНЕ)

"14" березня 2018 р.Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін: представника позивача ГИРИЧА В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ " СІМЕЙНА ПОЗИКА" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором № 672/15-11937/03 про надання споживчого кредиту від 26.11.2015 року, суд

в с т а н о в и в :

Позивач КС «Сімейна позика» в особі свого представника за довіреністю Гирича В.А. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором № 672/15-11937/03 про надання споживчого кредиту від 26.11.2015 року та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 6 721,68 грн. (шість тисяч сімсот двадцять одна гривня 68 копійок та 7621,95 грн. (сім тисяч шістсот двадцять одна гривня 95 копійок).

14 грудня 2017 року за вх. № 61256 до загальної канцелярії суду надійшла заява про збільшення позовних вимог та просив стягнути суму основної заборгованості за Договором № 672/15-11937/03 споживчого кредиту в розмірі - 6 721,68 грн. ( шість тисяч сімсот двадцять одна гривня 68 копійок ); відсотки за в розмірі 11 716,95 грн. (одинадцять тисяч сімсот шістнадцять гривень 95 копійок) та судові витрати у розмірі 1600 гривень, пов"язаних з розглядом цивільної справи.

В судовому засіданні представник позивача Гирич В.А., який діє за довіреністю за № 695/17 від 12.12. 2017 року ( а.с. 36) позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах та з урахуванням їх збільшення.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином., що підтверджується зворотним повідомленням про вручення йому судової повістки, будь-яких заяв та повідомлень від останнього до суду не надходило. Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

26.11.2015 між Кредитною спілкою "Сімейна позика" ОСОБА_3 було укладено Договір № 672/1 11937/03 про надання споживчого кредиту члену кредитної спілки "Сімейна позика".

У відповідності до п.п. 1.1., 2.2. Договору Позивач надав Відповідачу грошові кошти кредит в сумі 13000 грн. (тринадцять тисяч гривень 00 копійок) зі сплатою відсотків по ньому розмірі 18,06 відсотків річних та 2,63 щомісяця від суми кредиту, строком погашення не пізніше 26.11.2017.

Факт видачі кредиту підтверджується видатковим ордером. Таким чине Позивач виконав свої зобов'язання за Договором перед Відповідачем.

Проте, в порушенні умов Договору, Відповідач не виконав свої зобов'язання ще своєчасного погашення заборгованості по кредиту, тому Позивач вимушений з вимогою пре стягнення звернутися до суду. Невиконання Відповідачем своїх грошових зобов'язань Договором призвело до порушення ним прав та інтересів Позивача.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 202 ЦК України вказує на те, що правочином є дія особи, спрямована на набуття зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: «Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)».

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Нормами чинного законодавства України, зокрема ст. 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1056 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526ДК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання.

Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за трестування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Крім того, як передбачає ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. п. 2. 5, 2. 6 Договору, при затримці сплати кредиту і відсотків по ньому, цей Договір вважається таким, що має підвищений ступінь ризику, і в цьому випадку, починаючи з наступного дня після 26 - го числа відсотки за користування кредитом встановлюються в розмірі 0, 3 % від суми кредиту за кожен день прострочення порівняно з п. 2. 3. Договору.

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 207. 525-527. 530. 610-612. 623-626. 629. 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 141, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ " СІМЕЙНА ПОЗИКА" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором № 672/15-11937/03 про надання споживчого кредиту від 26.11.2015 року , задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою у м. АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ " СІМЕЙНА ПОЗИКА" 03150, м. Київ, вул. Димитрова,5, р/р № 659 в ПАТ " КредоБанк " МФО 325365 заборгованість за договором № 672/15-11937/03 про надання споживчого кредиту від 26.11.2015 року року в розмірі 18 438 ( вісімнадцять тисяч чотириста тридцять вісім ) гривень 63 копійки, яка складається з наступного:

- тіло кредиту : 6 721, 68 грн. ( шість тисяч сімсот двадцять одна гривня 68 копійок );

- відсотки за Договором в розмірі 11 716,95 грн. (одинадцять тисяч сімсот шістнадцять гривень 95 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ " СІМЕЙНА ПОЗИКА" 03150, м. Київ, вул. Димитрова,5, р/р № 659 в ПАТ " КредоБанк " МФО 325365 судовий збір в розмірі 1600 ( одна тисяча шістсот ) гривень 00 копійок .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК