Провадження №2/522/4862/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого судді Кравчук Т.С.

при секретарі Антонецькому С.Л.

розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму майнової шкоди в розмірі 21 000 гривень, суму моральної шкоди в розмірі 21 000 гривень та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.10.2015 року о 13 годині 25 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Одесі по вул. Жуковського, 39, при зміні напрямку руху, не впевнився у безпеці та при повороті ліворуч не зайняв відповідного крайнього положення, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності, під керуванням її чоловіка ОСОБА_3 В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АП №248544 від 28.10.2015 року, а саме порушення вимоги п.п.10.1, 10.4 «Правил дорожнього руху» та постановою Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2015 року у справі №520/16161/15-п, з якої вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпПАП України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовної заяви, з підстав, викладених у запереченнях, вважає, що сума відновлювального ремонту значно завищена.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2015 року о 13 годині 25 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3 в м. Одесі по вул.Жуковського,39, при зміні напрямку руху, не впевнився у безпеці та при повороті ліворуч не зайняв відповідного крайнього положення, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, під керуванням її чоловіка ОСОБА_3 В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АП №248544 від 28.10.2015 року, а саме він порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 «Правил дорожнього руху» та постановою Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2015 у справі №520/16161/15-п, з якої вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпПАП України, яка не була оскаржена відповідачем по справі та набрала чинності.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі «...є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права...».

Згідно висновку про оцінку майна №15605 від 28.01.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 70 000 грн. 48 копійок

Однак, відповідач ОСОБА_2 не намагався за своєю ініціативою відшкодувати решту понесених матеріальних збитків позивача.

28.03.2016 року Страховою компанією ТДВ СК "Альфа-Гарант" позивачу було перераховано суму в 49 000 грн. пов'язану зі страховим відшкодуванням в інтересах ОСОБА_2, за полісом №АЕ- від 06.09.2015 року.

В зв'язку з чим, сума загального відшкодування збитків складає 70 000 грн. 48 копійок - 49 000 грн. = 21 000 грн. 48 копійок.

В ході розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи, яка не була проведена, у звязку з не оплатою відповідачем ОСОБА_2 вартості за її проведення.

Таким чином, суд приходе до висновку, що ОСОБА_2, як власник автомобіля НОМЕР_5, повинен відшкодувати витрати позивача, понесені в результаті ДТП, тобто витрати на його ремонт.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Позивач визначив ціна моральної шкоди яка враховує в себе усі страждання, які довелося перенести йому зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою, проте позич не надав жодних доказів, що підтверджували її моральні страждання, тож в цій частині суд проходе до рішення, що в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі.

Частково задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позивачем представлені достатні докази для стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП з відповідача.

Проте, як в позовній заяві, так і в особистих поясненнях представника позивачки факт завдання позивачці моральної шкоди обґрунтований належним чином не був, посилання на те, у чому вона полягає та яким чином розраховано суму її відшкодування відсутні. За таких обставин вважати обґрунтованою вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 21 000,00 гривень немає підстав, тому в задоволені цієї частини позовних вимог суд відмовляє.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 81, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 21 000 (двадцять одну тисячу ) 48 копійок.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений 06 березня 2018 року.

Суддя

28.02.18