Справа №: 671/86/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю прокурора Гричанюка В.А., представника Волочиської міської ради ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за заявою заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради про визнання спадщини відумерлою,

встановив:

Заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури звернувся в суд з заявою про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_2 Обгрутовуючи заяву, прокурор вказував, що ОСОБА_2 померла 11 червня 2015 року і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області по вул. Івана Огієнка (до перейменування вул. Чапаєва), 24 та належала померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01.08.1988 року. Посилаючись на те, що спадкоємці за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли до відкриття спадщини, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, просив визнати спадщину відумерлою.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав.

Представник Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради в судовому засіданні заяву підтримав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 червня 2015 року в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області померла ОСОБА_2, щом підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 253967.

За життя 14 лютого 1990 року ОСОБА_2 вчинила заповіт та заповіла все своє майно своєму синові - ОСОБА_3, який помер до часу відкриття спадщини 27 жовтня 2010 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 6 від 01.11.2010 року.

01 квітня 2011 року ОСОБА_2 вчинила новий заповіт та заповіла все своє майно ОСОБА_4, яка також померла до часу відкриття спадщини - 19 травня 2014 року, про що свідчить актовий запис про смерть № 4 від 22.05.2014 року.

Вказані вище заповіти, вчинені ОСОБА_2, були зареєстровані в спадковому реєстрі, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 49262104 від 27.09.2017 року.

Згідно довідки № 159 від 25 вересня 2017 року, виданої старостою с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області, на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 50606557 від 19.01.2018 року, виданою державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.06.2015 року, не заводилась.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 до складу спадщини увійшов житловий будинок, що розташований в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області по вул. Івана Огієнка (до перейменування вул. Чапаєва), 24 та належала померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01.08.1988 року.

Положеннями ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцев ого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Тобто, правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, відумерлою, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 80, 259, 263-265, 293, 294, 337, 338 ЦПК України, ст.ст. 1216 - 1218, 1222, 1268, 1269, 1277 ЦК України, суд -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Визнати спадщину після смерті ОСОБА_2, яка померла 11 червня 2015 року, що складається з житлового будинку, розташованого в с. Тарноруда Волочиського району Хмельницької області по вул. Івана Огієнка (до перейменування вул. Чапаєва), 24 та належала померлій ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01.08.1988 року, відумерлою та передати її у власність Волочиської міської об'єднаної територіальної громади Хмельницької області в особі Волочиської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_6, м. Городок, вул. Грушевського, 80; Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 88, .

Повне рішення складено 15.02.2018 року.

Суддя: