У Х В А Л А

5 березня 2018 року

м. Київ

справа № 564/1899/15-ц

провадження № 61-8836св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко Наталія Вікторівна,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренко НаталієюВікторівною, на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року у складі судді Грипіч Л. А. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року у складі суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі № 564/1899/15-ц.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа № 564/1899/15-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 25 474 грн 80 коп., яку позивач просив стягнути.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. Рішення судів мотивовані тим, що банк звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності і це є підставою для відмови у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати оскаржені судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що суди необґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог, оскільки не врахували висновку Верховного Суду України, викладеного, зокрема, у постанові від 29 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 444/9519/12-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 27 липня 2016 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц свідчить, що колегія суддів вирішила відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 444/9519/12-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 564/1899/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі № 564/1899/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель