ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2018 Справа №607/17/18

(заочне рішення)

12 березня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Костиник О.П.

сторони в судове засідання не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 предявили в суд позов до відповідача ОСОБА_3 у якому просили визнати її такою, що втратила право на користування квартирою № 15 по вул. Галицька, 54 у м. Тернополі.

В обґрунтування позивачі зазначають, що вказане помешкання належить їм на праві власності. Окрім них у ньому зареєстрована їх тітка, яка не є членом їх сімї, ОСОБА_3 Більше шести років, без поважних причин, остання не поживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має. Посилаючись на наведене та те, що реєстрації відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою на підставі вимог ст.391 ЦК України.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо кожен із них подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подала.

На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири за№ 15 по вул. Галицька, 54 в м. Тернополі, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.03.2015 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 35061639 від 18 березня 2015 року.

З довідки № 483 від 04 березня 2015 року, виданої приватним підприємством «Тернопількомсервіс», а також адресної довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання УДМС України в Тернопільській області від 05 січня 2018 року встановлено, що у вказаній вище квартирі зареєстровані позивачі та відповідач.

Відповідно до актів від 04 грудня 2016 року, 03 березня та 29 листопада 2017 року, при обстеженні зазначеної квартири комісіями приватного підприємства «Тернопількомсервіс» в складі майстра дільниці ОСОБА_4 та паспортиста ОСОБА_5 встановлено, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, більше року. Вказані обставини викладені у акті підтвердили своїми підписами сусіди, а саме: ОСОБА_6 (квартира № 16), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (квартира № 29), ОСОБА_9 (квартира № 10), ОСОБА_10 (квартира № 24), ОСОБА_11 (квартира № 23), ОСОБА_12 (квартира № 27).

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що позивачі є власниками спірної житлової квартири, де зареєстрована відповідач.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач добровільно не проживає у спірній квартирі більше року, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталась. У добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає.

Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивачів, як власників житла, на користування та розпорядження власністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та усунути перешкоди в користуванні власністю позивачів шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 15 по вулиці Галицька, 54 в місті Тернополі.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не зявилась та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер платника податків -НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою за № 15 по вулиці Галицька, 54 в місті Тернополі.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 березня 2018 року.

Головуюча