Єдиний унікальний номер 725/3338/17
Номер провадження 2/725/693/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарях Корнейчук Т.О. ,Дженджері К.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Посилалась на те, що 14.12.2010 року відповідно до договору купівлі-продажу вона відчужила належну їй на праві власності квартиру по вул. Гаврилюка у м. Чернівці.

Після чого 17.10.2010 року відповідно до договорів купівлі-продажу нею було придбано житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Винниченка, 113.

Зауважила, що для повного розрахунку, ремонту та реконструкції житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами додатково кошти їй надав батько, а також у неї були власні заощадження, оскільки вона тривалий час працювала за кордоном.

Зазначила, що ремонт та реконструкцію житлового будинку було зроблено у січні-квітні 2011 року за її власні кошти до укладення шлюбу із відповідачем 11.08.2011 року.

Як вказує позивачка дане майно було здане в експлуатацію у 2015 році та видано 13.05.2015 року свідоцтво про право власності.

У звязку з тим, що сімейні стосунки з відповідачем не склались та на даний час вони проживають окремо, через конфлікти які виникають у їх сімї, вона вирішила поділити майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності та визнати право особистої приватної власності на майно, яке було набуто нею особисто.

ОСОБА_6 зазначила, що за час перебування у шлюбі ними спільно набуто автомобіль марки «Мерседес Бенц 230» 1978 року випуску, який вона бажає залишити у власності відповідача із стягненням із останнього 1/2 частини вартості автомобіля.

З посиланням на норми матеріального та процесуального права, а також з урахуванням збільшення позовних вимог, просила визнати її особистою приватною власністю житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Чернівці ,вул.. Винниченка, 113.

Просила визнати транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 230» спільною сумісною власністю подружжя та розділити його шляхом визнання права власності на автомобіль за відповідачем стягнувши з нього 1/2 частку грошової компенсації на її користь.

ОСОБА_7 того у серпні 2017 року ОСОБА_2, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2017 року цивільні справи №725/3338/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та №725/3693/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна обєднанні в одне провадження (том 1 а.с.94).

У своєму позові ОСОБА_2 посилався на те, що він з 2002 року по липень 2017 року проживав разом із ОСОБА_1.

В період з 2002 по 2011 роки вони постійно проживали в Італії без реєстрації шлюбу, а з серпня 2011 року між ними було зареєстровано шлюб.

У період їхнього спільного проживання, до укладення шлюбу вказує, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет тобто проживали як чоловік та жінка.

За час перебування у фактичних шлюбних відносинах у сторін 15.08.2009 року народилася донька ОСОБА_8 ОСОБА_9.

Зазначив, що у 2006 році за спільні кошти ними було придбано квартиру у місті Чернівці по вул.. Гаврилюка в якій у 2008 року було зроблено ремонт. У 2010 році дана квартира була продана та того ж місяця за спільні кошти вони придбали будинок №113 по вул. Винниченко у м. Чернівці. Покупцем у договорі зазначена лише ОСОБА_1, яка приїхала з Італії та проживала разом із донькою у купленому будинку.

У 2015 році за час перебування у шлюбі даний будинок реконструйовано та надбудовано другий поверх, який не зданий в експлуатацію, проте використовується за призначенням для проживання, а також з частини будинку зроблено продуктовий магазин.

Зауважує, що майно хоча і зареєстровано на ОСОБА_1, однак воно набуте за час їх спільного проживання та в основному за його кошти, які він протягом 15 років заробляв в Італії.

Оскільки із відповідачкою спільної згоди, щодо поділу майна вони не досягли, з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив визнати факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 2004 по 2011 роки. Визнати житловий будинок з вбудованими приміщеннями, що знаходиться по вул. Винниченко, 113 у м. Чернівці, спільною сумісною власністю. Визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку з вбудованими приміщеннями. Визнати право сумісної власності на будівельні матеріали та будівельні роботи, використані на реконструкцію та будівництво добудови у житловому будинку. Визнати за ним право власності на 1/2 ідеальної частки на будівельні матеріали та будівельні роботи використані на реконструкцію та будівництво добудови у житловому будинку №113 по вул.. Винниченка у м. Чернівці.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, а в задоволені позову ОСОБА_2 просила відмовити. Пояснила, що познайомилась із ОСОБА_2 у 2004 році в Італії коли вона переїхала до ОСОБА_5. Там вона разом із сестрою у квартирі, яку знімали заробітчани які були з документами. ОСОБА_2 також проживав у даній квартирі, але в іншій кімнаті. Зазначила, що стосунки між ними розпочались з 2005 року на серйозні відносини не поспішала, оскільки мала доньку від першого шлюбу, працювала та могла себе забезпечувати самостійно.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що її довірителька купувала будинковолодіння по вул.. Винниченка, 116 за власні кошти. ОСОБА_7 того для даної покупки вона позичала кошти у ОСОБА_2. Після того як він попросив її повернути кошти, їй довелося позичити кошти в сумі 10 тисяч євро її роботодавця, які потім знімали з її зарплати.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов до ОСОБА_1 підтримав та просив, його задовольнити. Пояснив, що з ОСОБА_1 познайомився у 2003 році. З 2005 року вони разом зняли квартиру в Італії та проживали там разом. ОСОБА_6 з ними проживала у даній квартирі старша донька ОСОБА_10 та короткий час проживала сестра ОСОБА_1. В Італії він взяв кредит та вони купили у Чернівцях квартиру, документи були оформлені на ОСОБА_1. ОСОБА_11 ту квартиру ОСОБА_1 продала. На кошти від продажу квартири та кошти які надав він, а також його брат і вони у 2010 році купили особняк на вул. Винниченко. У 2009 році у них народилась спільна донька. Весь цей час він допомагав коштами оскільки офіційно працював в Італії, а ОСОБА_1 з 2009 року не працювала. В 2011 році вони зареєстрували шлюб між собою. ОСОБА_6 проводили ремонт вказаного будинку за спільні кошти та спільними зусиллями. У 2015 році вони зробили реконструкцію вказаного будинку, а саме підняли другий поверх та з частини будинку зробили магазин. Грошові кошти на це все він брав у кредит в Італії. За час спільного проживання з 2003 року вони всі побутові питання вирішували разом.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 позов до ОСОБА_1 підтримав та просив, його задовольнити. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 вважає не обґрунтованим.

Свідок ОСОБА_12 надала суду покази згідно яких познайомилась із ОСОБА_12 приблизно у 2002-2003 році в Італії. ОСОБА_2 вона знала трохи раніше. На момент знайомства із ОСОБА_1 та проживала із сестрою. З 2005 року вона з ОСОБА_1 разом працювала. ОСОБА_11 вона проживала разом із ними в одній квартирі близько року до того часу поки ОСОБА_11 з ОСОБА_2 не переїхали на іншу квартиру. Зазначила, що всі витрати кожен платив сам за себе, лише їжу купували разом. Потім так як вона була у хороших стосунках із сторонами її запросили у куми коли хрестили дитину. Про факт придбання сторонами спільного майна їй не відомо. Зі слів ОСОБА_11 знала про те, що вона позичала кошти на роботі.

Свідок ОСОБА_7 свідчила суду, що вона працює близько двох років у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продавцем. Магазином займається в основному ОСОБА_1. Про спільні якісь покупки сторін їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона є сестрою ОСОБА_1 та їй відомо, що вони на даний час ділять майно. Вважає, що ОСОБА_2 не може претендувати на це майно, оскільки вона разом із сестрою ОСОБА_1 коли перебувала в Італії жили на орендованій квартирі, з ними також проживав на цій квартирі і ОСОБА_2 який жив в іншій кімнаті. Всі витрати вони ділили порівну. Раз в тиждень втрьох купляли продукти харчування. Вказала, що ОСОБА_1 поїхати за кордон спонукало те, що у неї була дитина та їй необхідно було придбати хоча б однокімнатну квартиру. Кошти які ОСОБА_1 заробляла вона посилала на Україну її татові, який їх складав. ОСОБА_11 купила квартиру на Гаврилюка. Купувала вона її сама оскільки, ОСОБА_11 коли купувала квартиру позичала у неї гроші. ОСОБА_6 наскільки їй відомо гроші ОСОБА_6 позичала і у ОСОБА_2 на вказану квартиру. Після суперечки яка сталась між сторонами, ОСОБА_6 позичала гроші на роботі, щоб повернути гроші ОСОБА_2. Потім ОСОБА_6 квартиру продала та купила будинок. У всьому їй допомагав її тато. Після того як ОСОБА_6 родила дитину від ОСОБА_2, вона була у декреті та згодом поїхала на Україну. Після того як у 2010 році ОСОБА_6 купила будинок, через деякий час вона поїхала до Італії працювати, висилала гроші, а тато робив ремонт.

Свідок ОСОБА_13 надав суду пояснення, що він є батьком ОСОБА_14, яка проживала разом з ним. Через бажання купити квартиру та жити окремо із своєю старшою донькою, ОСОБА_6 поїхала на заробітки до Італії. За час перебування за кордоном ОСОБА_6 посилала йому кошти, які він складав. ОСОБА_11 коли гуртожитки водоканалу почали переплановувати на квартири сказав про це ОСОБА_11, яка вирішила купити дану квартиру на Гаврилюка. На квартирі потім зробили ремонт. Через деякий час йому стало відомо, що на Винниченка продається будинок та запропонував ОСОБА_11 його придбати. До народження другої дитини у 2009 році йому не було відомо про стосунки ОСОБА_11 із ОСОБА_2. При розмові з ОСОБА_11 вона йому казала, що по законам Італії півроку їй якісь кошти на дитину платять, а далі вона не знає як бути, на що він їй сказав. Щоб вона поверталась на Україну. Після того як вона з дитиною приїхала жила у нього, а потім знову поїхала до Італії. Вказав, що ОСОБА_2 не допомагав ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_15 надав суду наступні покази. З ОСОБА_2 він знайомий ще з дитинства, з ОСОБА_11 він познайомся в Італії приблизно у 2003-2004 роках коли ОСОБА_2 з ОСОБА_11 приходили о нього в гості, яку він представляв, як дружину. Про придбання сторонами майна йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_16 свідчив суду, що ОСОБА_2 та ОСОБА_11 живуть разом близько 15 років. Вони познайомились в Італії де працювали. Із розмов з ОСОБА_2, йому було відомо, що вони планували купити квартиру, яку все ж таки згодом купили. Про покупку квартири йому відомо, так як ОСОБА_2 попросив повернути кошти які він у нього позичав. Коли вони приїжджали у відпуску то жили у батьків ОСОБА_14, поки на квартирі проводився ремонт. ОСОБА_6 з ОСОБА_2 та старшою донькою ОСОБА_6 приходили до нього в гості. Відомо йому також, що після конфлікту ОСОБА_6 з її батьком вигнали ОСОБА_2 з квартири. Через деякий час сторони примирились та у них народилась донька ОСОБА_9. Після народження доньки вони продали квартиру та за власні кошти купили будинок по вул.. Винниченка, як казала ОСОБА_6 коштував він 97 тисяч дол. (США). Будинок був у дуже жахливому стані та потребував ремонту. Він також допомагав при ремонті будинку коли була необхідність. До зустрічі із ОСОБА_2 у ОСОБА_6 не було власного майна, вона проживала з батьками.

Суд заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Саме ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як установлено судом ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду вказувала на той факт, що уклала шлюб з ОСОБА_2 11.08.2011 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_15 1-МИ за №074450 відповідно до актового запису №1268 (а.с. 13).

Судом встановлено, що задовго до офіційної реєстрації шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась спільна дитина ОСОБА_2 М-А. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14-15).

Як видно з матеріалів справи , відповідно до договору купівлі продажу квартири від 14 грудня 2010 року ОСОБА_1 здійснила продаж квартири №20 площею 47.10 кв. м. по вул.. Гаврилюка , м. Чернівці. Вартість квартири 75330 грн.(а.с.28).

ОСОБА_7 того, відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 17 грудня 2010 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку площею 0,0600 Га. по вулиці Винниченка м. Чернівці. Вартість даної земельної ділянки складала 166416 грн.

13.05.2015 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на приміщення квартири АДРЕСА_1 (а.с.32,36).

ОСОБА_7 того, судом встановлено, що 13.05.2015 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на приміщення магазину 2-1, 2-2 в будинку №113 по вул. Винниченка (а.с.33,34).

Як установлено судом та підтверджено показами свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2003 року по 2011 рік постійно проживали в Італії, що підтверджується показами свідків ОСОБА_16, ОСОБА_15. При цьому даними показами свідків також підтверджується факти ведення спільного господарства, а саме придбання нерухомості.

При чому як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 з 2002 року був офоціфно працевлаштований в Італії і мав дохід (а.с. 110-113).

При цьому, як видно з матеріалів справи отримав 19.09.2014 року кредит в сумі 10685,44 євро, як видно з даного документа при отриманні даного кредиту ОСОБА_2 вказував що його сімя складалась з трьох чоловік(а.с.114), що підтверджує факт того, що кошти ОСОБА_2 використовував в інтересах сімї. ОСОБА_7 того, як видно з досліджених документів, які підтверджували факт отриманні заробітної плати ОСОБА_2 та на території Італії, він отримував значно більший дохід ні ОСОБА_1.

Проаналізувавши покази свідків, які є суперечливими з даного питання, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2. При цьому суд не може беззаперечно приймати до уваги покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_17 оскільки вони є близькими родичами ОСОБА_1.

При цьому, суд частково бере до уваги покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_17 які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як сімї. ОСОБА_7 того ОСОБА_9 надала суду пояснення, що їдучи до Італії вона вже знала, що буде проживати на окремій квартирі з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що у свою чергу підтверджує що на той час (2005 рік) між сторонами уже були сталі відносини, як чоловіка та жінки, що не спростовано іншими дослідженими по справі доказами.

Визначаючи початковий перебіг спільного сумісного проживання зазначених осіб, суд виходить з показів свідка ОСОБА_15, який показав, що у 2003 2004 роках ОСОБА_2 представляв ОСОБА_1, як свою дружину.

Таким чином, беззаперечним фактом наявності тривалих близьких відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є факт зачаття та народження доньки ОСОБА_2 Марії-Анастасії, що також підтверджується показами самої ОСОБА_1 яка вказала, що маючи дитину від першого шлюбу довго вагалася (боялася) серйозних відносин.

ОСОБА_7 того як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 отримував значно більший дохід порівняно із ОСОБА_1, починаючи з 2002 року, а також, що у грудні 2010 року ОСОБА_1 продала квартиру по вул. Гаврилюка за 75330 грн. та через три дні купляє земельну ділянку по вул. Винниченка, 113 за 166 416 грн., на якій знаходився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, дана купівля-продаж відбувалась вже після народження дитини та в період перебування ОСОБА_2 на роботі в Італії, що свідчить про те, що кошти які зароблялись ОСОБА_2 йшли на придбання спільної нерухомості.

Аналізуючи докази по справі суд робить висновок, що реєстрація нерухомості була здійсненна лише на ОСОБА_1 оскільки ОСОБА_2 міг бути в Україні виключно за час перебування у відпустці, а ОСОБА_1 залишившись без роботи займалась вихованням дитини та проживала в Україні.

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Тобто для утворення сімї між особами повинні виникнути стабільні міцні відносини, що є передумовою спільного проживання та наявності взаємних прав та обовязків.

З урахуванням наведеного, суд, виходячи з обєктивних передумов виникнення сімї, вважає за можливе встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 2004 року по 2011 рік.

Враховуючи те, що не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 придбала квартиру по вул. Гаврилюка за власні кошти, та те, що судом встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2004 року, а також те, що у ОСОБА_2 дохід значно перевищував доходи ОСОБА_1, суд приходить до переконливого висновку, що спірне майно, а саме будинковолодіння по вул.. Винниченко, 113 у м. Чернівці не може бути визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1, внаслідок чого позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

За правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи наведене, суд зауважує, що вирішуючи питання щодо правового режиму майна, набутого в період спільного проживання, суд повинен встановити: факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків; з'ясовути час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

За змістом ч.4 ст.368 ЦК України для набуття членами сім'ї права спільної сумісної власності на певне майно необхідна сукупність двох передумов: майно, набуте в результаті спільної праці; майно, набуте за спільні кошти.

Враховуючи, те що спірне майно було придбано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 М,М. за спільні кошти під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу внаслідок чого суд надає даному майну правовий статус спільної сумісної власності.

Крім того судом встановлено, що за час перебування у шлюбі було придбано автомобіль «Мерседес Бенц 230», державний номер НОМЕР_1, який 17.06.2015 року було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 226).

Відповідно до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Стаття 63 СК України визначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.. 69, 70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна що належить їм на праві спільної сумісної власності, у разі поділу такого майна частки їх вважаються рівними.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки «Мерседес Бенц 230»,вартість якого відповідно до звіту №05/02/18 (а.с. 194) складає 59797 грн..

Враховуючи викладене суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про визнання транспортного засобу марки «Мерседес Бенц 230» 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя. Враховуючи те що даним транспортний засобом фактично користується ОСОБА_2, суд вважає, що вказаний автомобіль слід залишити за ним, стягнувши 1/2 вартості автомобіля, а саме 29898 грн. 50 коп. на користь ОСОБА_1.

ОСОБА_7 того, що судом встановлено, що майно по вул. Винниченка, 113 у м. Чернівці є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а тому виходячи з принципу рівності часток в даному майні, вимоги ОСОБА_2 про визнання вказаного будинку спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку даного майна підлягають задоволенню.

А тому суд вважає, що необхідно визнати спільною сумісною власністю житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами відповідно до свідоцтв про право власності №37419061 від 13.05.2015 року та №37415937 від 13.05.2015 року. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по вул. Винниченка, 113 у м. Чернівці.

При цьому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2, щодо визнання права спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1І, на будівельні матеріали та будівельні роботи використані для реконструкції житлового будинку, а також визнання за ОСОБА_2М права власності на 1/2 витрачених коштів на будівельні матеріали та будівельні роботи, на реконструкцію житлового будинку по вул.. Винниченка, 113 у м. Чернівці не підлягають до задоволення, оскільки жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про те які саме матеріали, які саме роботи були виконанні на реконструкцію та добудову до житлового будинку та, що вказана добудова та реконструкція проводилась за наявності відповідних дозволів та погоджень із уповноваженими на те органами суду не надано. При цьому в матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на будинок №113 по вул. Винниченка, 113 у м. Чернівці згідно якого вказано, що добудови до будинку виконані без дозволу.

Розмір судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволений вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 21, 36, 60, 69, 70, 74, СК України, ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.4-6,76-81,95, 258-259,263-265, ,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) про визнання майна особистою приватною власністю задоволити частково.

Визнати транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 230» 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 230» 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3), стягнувши на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), 1/2 вартості автомобіля, а саме 29898 грн. 50 коп..

В задоволені іншої частини вимог відмовити.

Позов ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна - задоволити частково.

Визнати факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3)без реєстрації шлюбу в період з 2004 по 2011 роки.

Визнати житловий будинок з вбудованими приміщеннями, що знаходиться по вул. Винниченко, 113 у м. Чернівці, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3).

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3)право власності на 1/2 частину житлового будинку з вбудованими приміщеннями, що знаходиться по вул. Винниченка, 113 у м. Чернівці.

В задоволені іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) 640 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Винниченка, 113, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) 1290 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі, апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне провадження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун