справа № 2/638/2047/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

за участю секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про поновлення житлових прав, вселення, надання ключів від квартири та зобовязання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування жилим будинком (квартирою) та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

В С Т А Н О В И В:

07.09.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить поновити її право та право її малолітнього сина ОСОБА_3, на вільне користування квартирою №23 по вул. Ахсарова у буд. № 11-а в м. Харкові шляхом примусового вселення, зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати їй користуватися квартирою та зобовязати ОСОБА_2 надати ключі від замку вхідної двері спірної квартири.

Такі свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 18 серпня 2000 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Під час перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі договору міни від 29 вересня 2006 року за № 4-1073 ОСОБА_2 став власником квартири №23 по вул. Ахсарова у буд. № 11-а в м. Харкові. У 2007 році, за згодою власника, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєструвались у спірній квартирі. 20 серпня 2015 року ОСОБА_2 змінив замки на вхідній двері спірної квартири та перестав пускати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до квартири №23 по вул. Ахсарова у буд. № 11-а в м. Харкові, у звязку з чим ОСОБА_1В разом з ОСОБА_3 була вимушена оселитися у квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі та поновити її право та права малолітнього сина ОСОБА_3 на вільне користування квартирою № 23 по вул. Ахсарова в будинку № 11-а в м. Харків шляхом примусового вселення її та сина. Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати позивачці та її сину користатися квартирою та зобовязати відповідача видати ключі від вхідних дверей спірної квартири.

05.10. 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить усунути йому перешкоди в користуванні, володінні, розпорядженні квартири №23 по вул. Ахсарова у буд. № 11-а в м. Харкові, шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення колишнього члена його родини ОСОБА_1 30.08.2016 року ОСОБА_2 було подано уточнену позовну заяву, у звязку з тим, що він не міг у повному обсязі володіти та розпоряджатися належним йому майном у повному обсязі, оскільки 18 вересня 2016 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб зі ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу подружжя проживає у спірній квартирі, а сама реєстрація колишньої дружини суперечить законним правам його як власника квартири. Крім того, незважаючи на реєстрацію у спірній квартирі, ОСОБА_1 жодним чином не приймає ніякої участі у сплаті комунальних платежів, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у помешканні.

Проти позову ОСОБА_1 до нього заперечує у повному обсязі.

Такі свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що 18 серпня 2000 року він уклав шлюб з ОСОБА_1 Під час перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі безоплатного договору міни, що був укладений між ОСОБА_2 та його рідною матірю ОСОБА_5, від 29 вересня 2006 року за № 4-1073 ОСОБА_2 став власником квартири №23 по вул. Ахсарова у буд. № 11-а в м. Харкові, власником якої була його рідна матір ОСОБА_6 Зазначений договір міни відбувався шляхом передачі ОСОБА_5 однокімнатної квартири №23 по вул. Каширській у б. 12 м. Харкова, яка належала ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності до реєстрації шлюбу з відповідачем по зустрічному позову. У 2007 році, за згодою власника, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєструвались у спірній квартирі. 18 вересня 2015 року їх шлюб було розірвано. На час розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно мешкали за адресою: АДРЕСА_1, у частині квартири, що належить ОСОБА_1 на праві особистої часткової власності. Просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування, володіння та розпорядженні спірною квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселенням колишнього члена сімї, а саме ОСОБА_1

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 та її представник свій позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечували у повному обсязі та просила суд у задоволені їх відмовити.

ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8, позов ОСОБА_1 не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволені позову повністю. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Зясувавши обставини справи, дослідивши докази надані сторонами, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного: судом було встановлено, що 18 серпня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2Ф зареєстрували шлюб. Під час перебування у шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після укладання шлюбу та народження спільної дитини, подружжя мешкали у квартирі № 50 по вул. Каширській у б. 12 м. Харкова, право власності на яку належало ОСОБА_2 ще до шлюбу.

29 вересня 2006 року, з метою поліпшення житлових умов, між ОСОБА_2 та його рідною матірю ОСОБА_5 був укладений безоплатний договір міні, згідно умов якого ОСОБА_2 отримував право власності на двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, б. 11-а, кв. 23, а ОСОБА_5 отримувала право власності на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Каширська, б. 12, кв. 50.

У лютому 2007 року за згодою ОСОБА_2 у спірній квартирі були зареєстровані ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_3

З осені 2013 року між сторонами відбувалися постійні сварки, у звязку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили усілякі подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства та розпочали проживати окремо один від одного, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова про розірвання шлюбу від 18 вересня 2015 року, справа № 638/15421/15-ц.

Ці обставини у судовому засіданні підтвердила й свідок ОСОБА_9, яка є матірю ОСОБА_1, пояснивши суду, що її донька з онуком дійсно мешкають зараз з нею, за адресою: АДРЕСА_2, і раніше, коли був ще живий її чоловік, дочка з онуком часто знаходились та залишались на ніч у них по зазначеній адресі.

Свідок ОСОБА_9 також підтвердила, що на вимогу її доньки ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 за власний кошт перевіз особисті речі доньки та онука разом з меблями та апаратурою, які просила позивач ОСОБА_1

Крім цього, свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що її доньці належить 1/3 частини квартири № 51 у б. 12-а по вул. Монтажній у м. Харкові на праві особистої часткової власності, згідно свідоцтва про право власності. Свідок також пояснила, що донька з онуком до виникнення конфлікту у серпні місяці 2015 року мешкала разом з нею впродовж більш ніж 2-х тижнів, вимог до ОСОБА_2 про отримання ключів від замка спірної квартири, який був замінений задовго до виникнення спору, донька не заявляла, так як вважала це непотрібним. Ключі від замку знаходились у загальнодоступному місці.

Такі ж самі пояснення були надані ОСОБА_2 та його представником, ОСОБА_7

Аналогічні пояснення надав суду свідок ОСОБА_10, який також пояснив, що він особисто допомагав ОСОБА_2 у перевезені особистих речей та меблів до місця мешкання ОСОБА_1, відповідно до її прохання.

Позивач ОСОБА_1, яка була опитана в якості свідка за клопотанням її представника, пояснила суду, що дійсно, у звязку з виникненням непорозумінь з ОСОБА_2, вона достатньо часто, неодноразово, перебувала у квартирі батьків разом з сином, залишалась там ночувати, про заміну замка вона знала, мала доступ до ключів, але оскільки вважала за непотрібне мати від нього ключі, вона дублікату не робила. Свідок підтвердила, що за 10-15 днів до виникнення конфлікту, вона дійсно разом с сином вже постійно проживала у квартирі своїх батьків, за адресою: м. Харків, вул. Монтажна, б. 12-а, кв. 51, саме куди на її прохання і були перевезені її речі та речі дитини ОСОБА_2, що підтверджується її особистими розписками про отримання майна які містяться в матеріалах справи. Також, свідок підтвердила і той факт, що впродовж більш ніж двох років вона жодним чином не приймає участі у сплаті комунальних платежів, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у помешканні, а також не є членом сімї ОСОБА_2 з 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що діями ОСОБА_2 порушені і права їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але ніяких доказів в обґрунтуванні цього твердження позивачем не надано. Батько, ОСОБА_2, ніколи не заперечував сину мешкати разом з ним у спірній квартирі, не ставив питання про зняття його з реєстрації. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради права дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не порушені, тому і в цій частині позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

У своєму зустрічному позові, ОСОБА_2 просить суд зняти з реєстраційного обліку у двокімнатній квартирі № 23 у б. 11-а по вул. Ахсарова у м. Харкові свою колишню дружину, ОСОБА_1, яка з 2015 року не є членом його родини, має на праві особистої часткової власності 1/3 частини квартири №51, що розташована у б.12-а по вул. Монтажній у м. Харкові, де мешкає з 2015 року, не сплачує за себе комунальні послуги.

18 червня 2016 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб зі ОСОБА_11, яка після реєстрації шлюбу мешкає разом з ним однією сімєю в спірній квартирі, що в судовому засіданні підтвердила опитана свідок ОСОБА_12, а у звязку з реєстрацією колишньої дружини, ОСОБА_2 не має можливості зареєструвати у спірне житло свою теперішню дружину, члена його сімї, у звязку з чим у подружжя виникають непорозуміння.

За Правовими позиціями Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) від 26.05.2001 р сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням, так і для відмови в цьому.

Відповідно до ст.6 Житлового кодексу УРСР житлове приміщення надається наймачу та членам його сімї для постійного в ньому проживання, тобто для використання його за цільовим призначенням (задоволення своїх потреб та розпорядження ним у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях або використовується не за призначенням, збереження за відсутньою особою права користування таким житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права.

За ст. 9 Житлового кодексу УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

За ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стосовно права членів сім'ї власника помешкання на користування ним чинним є правило частини першої статті 405 ЦК, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім'ї. Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім'ї права користування помешканням.

Так як реально позивач по первинному позову не мешкає в спірній квартирі. Тому і позовні вимоги в частині виселення не можуть бути задоволені.

На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 9,156 ЖК України, керуючись ст. 76,81, 133, 141, 246,258,259,264, п. 15.5 Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про поновлення житлових прав, вселення, надання ключів від квартири та зобовязання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування жилим будинком (квартирою) та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у здійснені права власності квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1

Судовий збір за первинним позовом вважати сплаченим позивачкою ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за звернення з зустрічним позовом в сумі 487 гривен 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.