Провадження № 2-п/161/60/18
У Х В А Л А

12 березня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 15 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2018 року у справіза позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви вказує, що дане рішення прийняте за його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права на подання заперечень, доказів на їх обгрунтування. Разом з тим, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, зокрема, щодо стягнення пені у звязку з пропуском строку позовної давності (ч.3 ст.267 ЦК України, ст..258 ЦК України); щодо стягнення заборгованості по процентах у звязку з пропуском строку позовної давності; щодо стягнення штрафу у звязку з неможливістю притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В судове засідання заявник та представник позивача не прибули,хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи.

На адресу суду від представника заявника надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви, у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Дане клопотання залишене судом без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, відкладення розгляду даної заяви внаслідок нез'явлення в засідання учасника справи є правом, а не обов'язком суду. Таке право реалізовується судом в тому випадку, коли учасник справи не повідомлений належним чином про проведення розгляду справи.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції повідомлення про розгляд заяви отримано заявником особисто 27.02.2018 р., що не перешкоджало йому скористатись своїм процесуальним правом на особисту участь в судовому засіданні, або подання додаткових пояснень та доказів у їх обґрунтування.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи,

02 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

15 січня 2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 31 425 (тридцять одну тисячу чотириста двадцять пять) гривень 47 копійок за кредитним договором № б/н від 24 грудня 2010 року. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по справі, а саме 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок судового збору.

Статтею 288 ЦПК України визначено дві підстави за яких заочне рішення підлягає скасуванню, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на матеріали справи відповідач про судовий розгляд даної справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції, доказів поважності причин незявлення в судове засідання та неподання письмового відзиву не подав.

Що стосується доказів в обґрунтування заяви по суті спору, то суд знаходить їх такими, що не ставлять під сумнів рішення суду.

З огляду на розяснення, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної вище статті та розяснень Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин одночасно: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Між тим, заявником не доведено поважності причин його неявки в судове засідання та не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст. 288 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, надало суду право при розгляді справи обмежуватися доказами, наданими позивачем.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов'язки цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі«Рябих проти Росії»).

З огляду на викладене, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 287 - 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 15 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Роз'яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.