Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Білоцерківської райдержадміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав -

В С Т А Н О В И В :

17.11.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що з 12.09.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не виконує належним чином батьківські обов'язки, має заборгованість по сплаті аліментів, не турбується про розвиток та стан здоров'я сина, не зустрічається із дитиною та не приймає участі у його вихованні. Тому, позивач просила в судовому порядку позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та надав письмову заяву про визнання позову, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей та сім'ї Білоцерківської райдержадміністрації Київської області, в судовому засіданні позов підтримала.

За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи ( а.с. 6,8,9) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009 року, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2013 року, яке набрало законної сили 22.05.2013 року, шлюб між сторонами було розірвано. 16.11.2013 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 в зв'язку з чим змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ( а.с. 7), батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі.

Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Для проживання дитини створені усі належні умови, ОСОБА_1 добросовісно виконує батьківські обов'язки, батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що підтверджено матеріалами справи (а.с.27,28).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Озерна Білоцерківського району, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3, не піклується про сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклується про фізичний і духовний його розвиток, станом на 29.08.2017 року має заборгованість по сплаті аліментів, які стягуються за рішенням суду у справі № 2/357/686/13 на утримання сина, в розмірі 12761,36 грн., та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 10-12, 27-31).

Відповідно до рішення Опікунської ради при виконавчому комітеті Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 14.02.2018 року ( а.с.27), виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст..151 СК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків в повній мірі щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним здібностей, що підтверджено зазначеними вище матеріалами справи та визнається відповідачем.

Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, враховуючи рішення Опікунської ради при виконавчому комітеті Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області та визнання позову відповідачем, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 640,00 грн. ( а.с.1), однак заявила клопотання про залишення судових витрат за нею.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 12, 76 - 81, 206, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя О. В. Бондаренко