Номер справи 237/3182/17
Номер провадження 2/237/570/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.18 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

га участю секретаря Лахно Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засідання справу за позовом Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг , -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2017 року на адресу Марїнського районного суду Донецької області згідно ухвали Селидівського міського суду Донецької області про передачу справи на розгляд іншому суду надійшла цивільна справа за позовом Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У позовній заяві Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь УСЗН Селидівської міської ради переплачену суму щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг за період з 23.01.2015 року по 22.04.2016 року в розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) 04 копійки.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 23 грудня 2015 року до управління соціального захисту населення Селидівської міської ради звернулась громадянка ОСОБА_1 за призначенням адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витратна проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг. На підставі заяви відповідача, управлінням було призначено грошову допомогу на період з 23.12.2015 року по 22.02.2016 року в розмірі 442,00 грн./міс., з 23.02.2016 року по 22.04.2016 року в розмірі 221,00 грн./міс. Загальна сума допомоги у період з 23.12.2015 року по 22.04.2016 року склала 1342,04 грн. Проте, в ході перевірки наявності у володіння житлового приміщення внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 приховала факт володіння житловим приміщенням на території України. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 має у власності на підконтрольній Україні території житлове приміщення, у Черкаська область, місто Золотоноша, вул. Струнківська, 91.

Рішенням начальника УСЗН від 22.09.2016 року було вирішено утримати з ОСОБА_1 занадто отримані кошти допомоги за період з 23.12.2015 року по 22.04.2016 року у розмірі 100%.

Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 01 серпня 2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд на 06 вересня 2017 року.

У судове засідання «23» лютого 2018 року зявився представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності № 10 від 19 лютого 2018 року, виданої начальником управління соціального захисту населення Селидівської міської ради. Наполягав на задоволенні позову. До початку слухання справи по суті позивач не змінив ані підстав, ані предмету позову.

Дослідивши надані учасниками докази, суд дійшов висновку, що правовідносини які виникли між позивачем та відповідачем є публічними а спір, який переданий на розгляд суду, - є публічно-правовим спором..

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення, а саме - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади у сфері соціального забезпечення.

Публічно-правовим вважається також і спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Такими нормами, зокрема є і п.п. 2,3,5-7,10-12 Порядку «Надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг»

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Рішення начальника УСЗН від 22.09.2016, на яке посилається позивач є правовою формою реалізації владних повноважень позивача по відношенню до відповідача.

Відповідно до статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17), ГПК України (статті 1, 12), КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з пунктами 1, 5 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Згідно пп. 11 п.1 Перехідних Положень ЦПК України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги, підлягають розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у справі № 237/3182/17 (2/237/570/18) необхідно закрити, з підстав, наведених у п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа за позовом Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Провадження у справі за позовом Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг - закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 23.02.2018 року