Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 757/4447/13-ц

провадження № 61-452 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_10 (ОСОБА_10),

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Топілко Оксана Олександрівна,

представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Демянов Ігор Юрійович,

треті особи: ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» на рішення апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Соколової В. В.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2013 року ОСОБА_10 (ОСОБА_10) звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» (далі -

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріальногоокругу Топілко О. О. (далі - приватний нотаріус КМНО Топілко О. О.), треті особи: ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ОСОБА_8, ОСОБА_9, про зобов'язання вчинити дії, стягнення грошових коштів та визнання довіреності недійсною.

Позовна заява мотивована тим, що 23 листопада 2010 року між

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_10 (ОСОБА_10) було укладено договір № НОМЕР_3 на відкриття та ведення поточного рахунку. Відповідно до пункту 1 даного договору банком було відкрито поточний рахунок

№ НОМЕР_3 в USD (валюта рахунку) та зобов'язано виконувати операції за договором згідно з його розпорядженнями щодо руху коштів у відповідності з чинним законодавством України.

29 листопада 2010 року на зазначений рахунок надійшло 468 тис. доларів США, а

3 грудня 2010 року з даного рахунку невідома йому особа, ОСОБА_7

(ОСОБА_7), зняла вказані кошти.

За повідомленням банку від 12 квітня 2011 року грошові кошти з рахунку НОМЕР_4 були зняті 3 грудня 2010 року на підставі довіреності, яка була видана громадянином Китайської Народної Республіки ОСОБА_10 (НОМЕР_1, виданий 2 серпня 2001 року Міністерством іноземних справ, дійсний до 2 серпня 2010 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), який зареєстрований та мешкає в Україні: АДРЕСА_1 та якою він уповноважував громадянина Палестини ОСОБА_7 (ОСОБА_7) бути його представником в

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з питань користування та розпорядження відкритим на його ім'я банківським рахунком № НОМЕР_3 з правом розпорядчого підпису.

Посилаючись на те, що він не підписував вказану довіреність і вона має ряд невідповідностей від тих, що містить договір № НОМЕР_3 на відкриття та ведення поточного рахунку, а саме: в довіреності від 30 листопада 2010 року зазначено громадянство позивача країна - Китайська Народна Республіка, в той час як позивач є громадянином РеспублікиКитай (Republic of China), тобто держави в Східній Азії, широко відомій як Тайвань і яка знаходиться на острові Тайвань із столицею Тайбеї, і відрізняється від держави в Східній Азії Китайської Народної Республіки (People's Republic of China), яка знаходиться на материку із столицею Пекін, а строк дії паспорту - до 2 серпня 2010 року, тоді як довіреність датована 30 листопада 2010 року. Станом на 30 листопада 2010 року

ОСОБА_10 (ОСОБА_10) проживав в готелі «Салют» за адресою: м. АДРЕСА_3, в довіреності зазначений, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, тоді як він не мав такого номеру і за повідомленням Державної податкової адміністрації від 8 червня 2011 року станом на 30 травня 2011 року громадянин Республіки Китай ОСОБА_10 (ОСОБА_10) у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не зареєстрований, набір цифр НОМЕР_2 не є податковим номером в Державному реєстрі.

Крім того зазначав, що приватний нотаріус КМНО Топілко О. О. також допустила порушення законодавства України, вчинивши нотаріальну дію та посвідчивши вказану довіреність, а саме: не витребувала перекладу закордонного паспорту на українську мову, що є необхідними для посвідчення довіреності, не пересвідчилась у відповідності довідки про наявність ідентифікаційного номеру з даними Єдиного державного реєстру, строк дії паспорту зазначила - до 2 серпня 2010 року, а довіреність посвідчувалася 30 листопада 2010 року.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» порушив Інструкцію про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, не перевірив ідентичність особи, яка відкрила рахунок з особою, яка зазначена в довіреності, що потягнуло видачу готівки з його рахунку невідомій йому особі, якій він не видавав вказану довіреність: в договорі його прізвище зазначено англійською ОСОБА_10, а в довіреності українською ОСОБА_10, його паспорт дійсний - до 2 серпня 2011 року, в довіреності зазначено - до 2 серпня 2010 року, його громадянство - РеспублікаКитай, в довіреності зазначено Китайська Народна Республіка, місце проживання/перебування: м. Київ,

АДРЕСА_3, в довіреності - АДРЕСА_1, він не зареєстрований в Державному реєстрі як особа-підприємець, а тому у нього відсутній ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який зазначений у довіреності.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсною довіреність, видану приватним нотаріусом КМНО Топілко О. О., зобов'язати

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зарахувати на поточний рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_10 (ОСОБА_10) 468 тис. доларів США, солідарно стягнути з

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та приватного нотаріуса КМНО Топілко О. О. на його користь 468 тис. доларів США, визнати картку такою, що суперечить вимогам законодавства України.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого

2017 року у задоволенні позову ОСОБА_10 (ОСОБА_10) відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що вимоги про визнання довіреності недійсною не ґрунтуються на нормах закону внаслідок їх безпідставності, оскільки довіреність не є правочином в розумінні статті 203 ЦК України, а є письмовим документом, який підтверджує визначені договором повноваження представника перед третіми особами на вчинення тих чи інших дій перед третіми особами та є доказом існування відносин з особою, яку він представляє.

Частина 2 статті 16 ЦК України, яка містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого передбачає право суб'єкта цивільно-правових відносин звернутись до суду з позовом про визнання правочину недійсним. Проте, оспорювана позивачем довіреність за своєю юридичною природою є нотаріально посвідченим письмовим документом, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами (стаття 244 ЦК України), та не має визначених статтею 202 ЦК України ознак правочину як дії особи, спрямованої на настання певних правових наслідків. Вимог про визнання недійсним правочину, оформленого даною довіреністю, позивачем не заявлено.

Крім того, при виконанні розпорядження представником банку були дотримані всі обов'язкові вимоги Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зокрема: повноваження третьої особи щодо розпорядження поточним рахунком підтверджувалися довіреністю, яка була надана банку та нотаріально засвідчена копія якої міститься в справі з юридичного оформлення рахунку позивача; ідентифікація третьої особи здійснена відповідно до пункту 2.3 Інструкції з копіюванням всіх необхідних документів, на підставі яких проводилась ідентифікація (зокрема відповідних сторінок паспорту третьої особи); картка зразків підписів заповнена третьою особою згідно з приписами

пункту 18.18 Інструкції, в тому числі підпис третьої особи засвідчено уповноваженою особою банку.

Також, зазначення в тексті спірної довіреності невірної назви держави громадянства позивача, не вказує на протиправність дій відповідача, оскільки ці дані не є достатніми для ідентифікації особи, можуть змінюватись і не можуть слугувати достатньою підставою для відмови у визнанні особи, яка була встановлена нотаріусом.

Крім того, посилався, що в діях працівника банку при здійсненні операції щодо видачі коштів з рахунку позивача відсутні порушення вимог вказаної Інструкції та законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, а тому відсутні підстави стверджувати про безпідставність вказаної операції, порушення відповідачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» умов договору та для його відповідальності відповідно до статті 1073 ЦК України.

Також, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про солідарне стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та приватного нотаріуса КМНО Топілко О. О.

468 тис. доларів США у порядку відшкодування збитків або майнової шкоди, оскількипозивачем не надано належних та достатніх доказів заподіяння майнової шкоди, протиправності діяння (дії чи бездіяльності) та вини відповідачів, а також наявності причинного зв'язку між ними.

Судом не встановлено порушення прав позивача з боку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», які б підлягали захисту в обраний позивачем спосіб, який відповідно до частини другої статті 19 ЦК України має відповідати змісту права, яке порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_10 (ОСОБА_10) про визнання довіреності недійсною та зобов'язання ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» зарахувати на поточний рахунок грошові кошти і в цій частині ухвалено нове рішення. Визнано недійсною довіреність, яка видана приватним нотаріусом КМНО Топілко О. О., зареєстрованої в реєстрі від 30 листопада 2010 року за

№ 2491.Зобов'язано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зарахувати на поточний рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_10 (ОСОБА_10) 468 тис. доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рукописний текст від імені ОСОБА_10 (ОСОБА_10), так і підпис останнього в оспорюваному правочині виконано не позивачем, що підтверджується висновками судово-почеркознавчих експертиз Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 3 грудня 2013 року № 255 та Київської незалежної судово-експертної установи від 23 грудня 2015 року № 1544.

Крім того, позивач не мав наміру 3 грудня 2010 року отримувати кошти в розмірі 468 тис. доларів США, які знаходились на його поточному рахунку, повноваженнями щодо їх отримання ОСОБА_7 (ОСОБА_7) не наділяв, дії останнього не відповідали волі ОСОБА_10 (ОСОБА_10).

Зазначав, що працівниками банку при видачі готівки з рахунку, що належить позивачу, особі на підставі довіреності від 30 листопада 2010 року було допущено істотні порушення вимог чинного законодавства та локальних нормативно-правових актів Національного банку України та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», оскільки ними належним чином не перевірено, що ОСОБА_7 (ОСОБА_7) мав відповідні повноваження саме від особи, якій належить рахунок, тобто позивача.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції та задоволенні позовних вимог є необґрунтованим та таким, що прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального та порушені норм процесуального права, зокрема статті 1073 ЦК України. Крім того, судом не застосовано вимог частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України щодо порушення строку позовної давності про визнання довіреності недійсною. Висновки суду про непідписання довіреності позивачем у порушення вимог статті 59 ЦПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) не підтверджено належними доказами.

У січні 2018 року ОСОБА_10 в особі представника - ОСОБА_3 подав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що неправомірне зняття грошових коштів з рахунку позивача відбулося з вини працівників ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», зокрема, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які порушили вимоги локальних нормативно-правових актів Національного банку України. Також вказував на те, що номер рахунку в довіреності не відповідає номеру рахунку, який був відкритий на ім'я позивача. Крім того, посилався на порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» щодо повторної ідентифікації клієнта. ОСОБА_10 в особі представника - ОСОБА_3 наводить обґрунтування недійсності довіреності та порушень зі сторони нотаріуса; обставини, які стали підставою для оскарження довіреності, стали відомі лише в квітні 2013 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судом установлено, що 23 листопада 2010 року між громадянином Республіки Китай ОСОБА_10 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір

№ НОМЕР_3 на відкриття та ведення поточного рахунку, за умовами якого банк відкрив рахунок № НОМЕР_3 в USD (валюта рахунку) та взяв на себе зобов'язання щодо виконання операції за ним, згідно з розпорядженням клієнта, щодо руху коштів у відповідності з чинним законодавством України; за користування коштами на рахунку банк щомісячно нараховує та сплачує клієнту відсотки за ставкою згідно з тарифами банку; за здійснення розрахунково-касових операцій по рахунку клієнт сплачує комісію згідно з тарифами банку.

Вказаним договором визначено адреси та реквізити сторін, відповідно до яких «Клієнт» - паспорт: НОМЕР_5, виданий CHINA, адреса за місцем реєстрації: 01010, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податку: 000000000. Реквізити для поповнення поточного рахунку Клієнта: прізвище, ім'я, по-батькові отримувача ОСОБА_10.

При укладенні вказаного договору позивачем відповідачу надано довідку відкритого акціонерного товариства «Готель «Салют», що розташований в

м. Києві по АДРЕСА_3, про те, що ОСОБА_10, дійсно проживає у готелі «Салют» з 23 листопада 2010 року.

Такожуповноваженим працівником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ОСОБА_8, при укладенні договору 23 листопада 2010 року відібрано зразок підпису власника рахунку, ОСОБА_10, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податку: 000000000, місце проживання: 01010, АДРЕСА_3. ОСОБА_8 власним підписом засвідчила дозвіл на прийняття зразка підпису та засвідчила справжність підпису.

29 листопада 2010 року на рахунок позивача, відкритий відповідачем

23 листопада 2010 року надійшли грошові кошти у розмірі 468 тис. доларів США.

3 грудня 2010 року вказані кошти були зняті з рахунку на вимогу ОСОБА_7 (ОСОБА_7) в день звернення, який пред'явив банку нотаріально посвідчену довіреність на вчинення від імені ОСОБА_10 дій щодо розпорядження та користування його банківським рахунком.

Пунктом 5 глави 3 Розділу III Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка діяла на час видачі коштів передбачено, що у видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) працівник банку перевіряє: повноту заповнення реквізитів на документі; наявність підписів посадових осіб банку, яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам; належність пред'явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі; у разі отримання готівки за довіреністю - правильність оформлення довіреності на отримання готівки; наявність підпису отримувача.

Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Топілко О. О. 30 листопада 2010 року, громадянин Китайської Народної Республіки ОСОБА_10 (паспорт: НОМЕР_5, виданий 2 серпня 2001 року Міністерством іноземних справ, дійсний - до 2 серпня 2010 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), який зареєстрований та мешкає в Україні: АДРЕСА_2, на усному безоплатному договорі, уповноважив громадянина Палестина ОСОБА_7 (ОСОБА_7) бути його представником в банківських установах у м. Києві, в тому чисті в

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з питань користування та розпорядження відкритим на його ім'я банківським рахунком № 0256/НОМЕР_3 з правом розпорядчого підпису. Для цього йому надано право від імені позивача подавати та одержувати необхідні заяви, довідки та документи, відкривати та закривати рахунки з правом розпорядчого підпису та розпоряджатися грошовими коштами, що будуть надходити на цей рахунок.

У картці із зразками підписів ОСОБА_7 заповненої 3 грудня 2010 року, зазначено, що власником рахунку є Су Шань-Вень, ідентифікаційний номер 0000000 закреслено та написано НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_4. При цьому вказана картка містить підпис уповноваженого працівника банку - ОСОБА_8 лише у графі засвідчення справжності підпису ОСОБА_7 підпис вказаної особи у графі «Дозвіл на прийняття зразка підпису», відсутній.

У заяві на видачу готівки від 3 грудня 2010 року власником рахунку зазначено ОСОБА_10.

Листом від 8 червня 2011 року Державна податкова адміністрація у м. Києві повідомила, що станом на 30 травня 2011 року громадянин Китаю ОСОБА_10 (дата народження - 24 липня 1964 року), у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків не зареєстрований, набір цифр НОМЕР_2 не є податковим номером з Державного реєстру.

Відповідно до довідки, наданої відповідачем, в матеріалах юридичної справи клієнта ОСОБА_10 відсутнє письмове повідомлення ОСОБА_10 або його представника про зняття грошових коштів в розмірі 468 000 доларів США. У період з 23 листопада 2010 року по 3 грудня 2010 року ОСОБА_10 не повідомляв банк про зміну особистих даних.

Висновком експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 3 грудня 2013 року № 255 встановлено, що рукописний запис «Су Шан Вень» у графі «Підпис», у довіреності, виданій громадянином Китайської Народної Республіки ОСОБА_10 30 листопада

2010 року та зареєстрованій в реєстрі приватного нотаріуса КМНО Топілко О. О. за № 2490, виконаний не громадянином Республіки Китай ОСОБА_10 (ОСОБА_10), а іншою особою. При цьому питання «чи виконаний підпис у довіреності від 30 листопада 2010 року громадянином Республіки Китай ОСОБА_10 (ОСОБА_10)» експертом не вирішувалось з посиланням на те, що експерт не володіє мовою та писемністю, яка використовувалася при виконанні даного підпису, не розуміє її специфіки.

Згідно із висновком експерта Київської незалежної судово-експертної установи від 23 грудня 2015 року № 1544, підпис від імені ОСОБА_10 в оспорюваній довіреності, складеної від імені громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_10 (ОСОБА_10) на ім'я громадянина Палестини ОСОБА_7, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Топілко О. О. за № 2490, виконаний не ОСОБА_10 (ОСОБА_10), а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_10.

Відповідно до нотаріально засвідченої копії легалізованого Посольством України в Японії примірнику звіту про ідентифікацію почерку від 12 вересня

2013 року з перекладом на українську мову від 12 вересня 2013 року, проведеного Інститутом Технічних Наук і Технології Тайванської Академії розвитку і Досліджень Економіки і Технології, інститут визнав, що підпис в «засвідченому підписі», написані клієнтом особисто і на «українському документі», наданому клієнтом, не збігаються один з одним в індивідуальних характеристиках, і встановили, що це «не ідентичні» підписи, не написані тією ж особою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частиною першою статтею 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною першою статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі справи вбачається, що у липні 2015 року було не доповнено позовні вимоги ОСОБА_10 (ОСОБА_10), які були заявлені у лютому 2013 року, згідно вимог статті 31 ЦПК України 2004 року, а був пред'явлений окремий позов про визнання довіреності недійсною, визнання картки із зразками підписів такою, що суперечить вимогам законодавства України та припинення використання банком картки зі зразками підписів (т. 4 а.с. 152-162).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року відкрито провадження у справі та об'єднано в одне провадження № 757/44447/13-ц для спільного розгляду цивільну справу № 757/24771/15-ц за позовом ОСОБА_10 (ОСОБА_10) до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса

КМНО Топілко О. О., треті особи: ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання довіреності недійсною, визнання картки такою, що суперечить вимогам законодавства України та такою, що не могла бути використана, припинення використання картки з цивільною справою

№ 757/4447/13-ц за позовом ОСОБА_10 (ОСОБА_10) до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса КМНО Топілко О. О., треті особи: ОСОБА_7 (ОСОБА_7), ОСОБА_8, ОСОБА_9, про зобов'язання вчинити дії та стягнення грошових коштів.

Отже, доводи банку про те, що ОСОБА_10 (ОСОБА_10), пред'явивши вимоги у 2015 році про недійсність довіреності, пропустив строк позовної давності, підлягають перевірці, оскільки впливають на правильне вирішення спору.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, не дав оцінку доводам

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про пропуск позивачем позовної давності та не навів у рішенні мотивів незастосування строку позовної давності за заявою відповідача, зробленого останнім, відповідно до вимог частини четвертої статті 267 ЦК України у суді першої інстанції до винесення ним рішення (т. 5 а.с. 62-65).

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк