У Х В А Л А

7 березня 2018 року

м. Київ

справа № 522/7925/15-ц

провадження № 61-1588 ск 17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», яка підписана представником Ключинським Костянтином Леонідовичем, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» через засоби поштового зв'язку 21 грудня 2017 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року.

До касаційної скарги публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» було додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому вказувалося, що у банку здійснюється процедура ліквідації і відсутня можливість проводити будь-які оплати, в тому числі оплату судових зборів. Ухвалою Верховного Суду від 4 січня 2018 року у задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

26 лютого 2018 року судді-доповідачу передано повторне клопотання публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про відстрочення сплати судового збору, яке мотивовано ти, що банк не має можливості здійснювати будь-які оплати, пов'язані з господарською діяльністю фінансової установи в ліквідаційній процедурі, оскільки станом на січень 2018 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не затверджено кошторис банку.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Не затвердження кошторису банку, який перебуває в процедурі ліквідації не свідчить про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для відстрочення від сплати судового збору. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Оскільки станом на 7 березня 2018 року ухвала Верховного Суду від 4 січня 2018 року в частині сплати судового збору, не виконана. Тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», яка підписана представником Ключинським Костянтином Леонідовичем, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат