Справа № 310/8687/17
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дубровської Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бердянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро», третя особа ОСОБА_8, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок злочину,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро», третя особа ОСОБА_8, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок злочину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 серпня 2016 року о 13 годині 25 хвилин в м. Одесі в Суворовському районі, водій ОСОБА_8, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки КАМАЗ 55102», державний номерний знак НОМЕР_1 у складі з причепом СЗАП 8527, р/н. НОМЕР_9, здійснював рух по «Об'їзній дорозі» зі сторони с. Усатово в напрямку вул. Хаджибейська дорога зі швидкістю 45-50 км./год. Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, по сухому покриттю проїзної частини, у світлий час доби, маючи об'єктивну можливість бачити вантажний автомобіль «КАМАЗ 5320», р/н. НОМЕР_7, який здійснював рух по тій же полосі в попутному напрямку, напроти буд. №1 вул. Вернидуба (перехрестя вул. Об'їзна дорога - вул. Берегова), не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечної швидкості руху. Залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозилися не вибрав безпечну дистанцію з транспортним засобом , що їхав попереду та допустив зіткнення з вантажним автомобілем НОМЕР_2. Своїми діями водій ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п.2 «б», 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України» (введені в дію 01 січня 2002 відповідно до постанови КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001). В результаті дорожньо - транспортної події пасажир вантажного автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої допомоги. Відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 83(491) від 17 вересня 2016 року встановлено, що характер і морфологічні особливості ушкоджень, які були у ОСОБА_9 свідчать про те, що вони були заподіяні дією тупого предмета (предметів). Локалізація та механізм ушкоджень свідчать про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, зокрема, в салоні транспортного засобу при зіткненні його з іншим транспортним засобом. Смерть ОСОБА_9 складається в причинному зв'язку з травмою утвореною при дорожньо - транспортній пригоді у вигляді множинних переломів кісток та тулуба, розривів внутрішніх органів , які супроводжувались кровотечею, та наступила від травматичного та гіповолемичного шоку.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів за № 4628 від 19 грудня 2016 року водій авто потяга у складі «КАМАЗ 55102», р/н НОМЕР_1 з причепом СЗАП 8527 належним виконанням вимог п.п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР мав технічну можливість уникнути настання ДТП та його дії знаходяться в причинному зв'язку з ДТП.

Вироком Апеляційного суду Одеської області від 19 вересня 2017року, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило смерть потерпілого і призначено покарання у вигляді позбавлення строком на п'ять років. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладанням на нього обов'язків передбачених ст. 76 КК України, останнього звільнено від відбування покарання за вироком суду на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію 2016 року».

В наслідок злочинних дій третьої особи ОСОБА_10, який перебуває в трудових відносинах з відповідачем - Дочірнє підприємство «Запоріжжя-Агро» та під час дорожньо - транспортної пригоди виконував свої трудові (службові) обов'язки, малолітнім ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які є доньками загиблого було завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях, стражданнях, неспокою через загибель батька. Діти душевно страждають з приводу того, що більше ніколи не побачать батька і їх турботливий стан з приводу цієї події має тривалий характер. Заподіяну малолітнім дітям моральну шкоду оцінити неможливо, оскільки втрати найближчої людини - батька, який був цілеспрямованою людиною, мав добре ставлення як до дружини так і до дітей, був підтримкою як в подружньому так і в побутовому житті, психологічні страждання, біль та гіркота втрати не підлягають ніякій грошовій оцінці. У даному випадку, заявляючи суму по 85 000 грн. на кожну дитину, можна говорити лише про незначну компенсацію за моральні страждання у наслідок непоправної втрати батька. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» моральну шкоду, спричинену внаслідок злочину у розмірі 170 000 на двох дітей і понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що внаслідок загибелі ОСОБА_9 у ДТП його дітям було завдано моральну шкоду через втрату чуйного, доброго і турботливого батька, який забезпечував родину всім необхідним, вирішував побутові питання, піклувався їх долею. Після втрати батька діти були дуже налякані, у них порушився сон. Молодша дівчинка ОСОБА_6 перебуває у пригніченому стані, змінився її характер, вона стала більш обуреною на навколишній світ, може тривалий час ні з ким не розмовляти. Вона постійно думає про батька, згадує його, вважає, що він спостерігає на неї з неба. Дівчинка дуже турбується, коли мати відводить її у дитячий садок, побоюється, що вона може піти і не повернутися. Старша дитина - ОСОБА_5, є школяркою п'ятого класу після загибелі батька у ДТП не може звикнути до його відсутності, оскільки батько брав активну участь у її житті, турбувався нею. Втрата батька завдала дітям велику психологічну травму, переживання, а їх пригнічений моральний стан триває й досі, тому вважає, визначений позивачем ОСОБА_1 розмір грошової компенсації за спричинену злочином шкоду відповідає важкості та тривалості дитячих страждань. Вказана сума надасть можливість відновити стан душевного та соціального благополуччя дітей, а також ефективно підтримати їх фізичний стан.

Представник відповідача ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у запереченнях на позовну заяву наданих у судовому засіданні від 15 січня 2018 року (а.с.39-41) та пояснила, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки позивач ОСОБА_1 не надала доказів у чому саме полягає завдана дітям моральна шкода, чим це підтверджується і чому визначений саме такий розмір, отже позов є безпідставним та необґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідач є власником автомобіля НОМЕР_4 з причепом СЗАП, який передав право користування зазначеним автомобілем ОСОБА_8 У матеріалах кримінальної справи містяться пояснення особи, водія ОСОБА_10, ОСОБА_11 , зі свідчень яких можливо встановити, що транспортна пригода сталася з обставин непереборної сили, а саме: водій ОСОБА_8 здійснював маневр для запобігання дорожньо - транспортної пригоди, у зв'язку із перешкодою, що з'явилася на перехресті у вигляді легкового транспортного засобу. При спробі уникнути зіткнення, не впоравшись із керуванням, сталась пригода, яка привела до гибелі ОСОБА_9, який працював на той час провідним агрономом на підприємстві відповідача. Просила звернути увагу на те, що й відповідач також зазнав моральної шкоди, у тому числі й матеріальні збитки, що полягають у втраті одного з найпровідних спеціалістів підприємства , враховуючи досвід, знання та вміння ОСОБА_12 Відповідач був вимушений здійснити непередбачувані дії щодо пошуку спеціаліста такого рівня та навичками для вчасного проведення весняно- польових, посівних робіт. Окрім цього, керівники та спеціалісти підприємства переживали психічні страждання, оскільки загиблий був не тільки гарним спеціалістом, але й щирою, доброзичливою людиною, душею колективу, вірним другом та товаришем. Наголосила, що відповідач здійснив усі дії щодо транспортування тіла загиблого, його поховання, надав матеріальну допомогу позивачу - дружині загиблого у розмірі понад 80 000, 00 грн., при цьому, враховуючи стан позивача ОСОБА_1 вказана сума була надана без бухгалтерського документу (касового ордеру). Відповідач неодноразово пропонував ОСОБА_1 роботу, матеріальну підтримку та утримання дітей до досягнення ними повноліття, але марно, оскільки позивач не прийняла таку пропозицію та звернулася до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, причиненої внаслідок злочину. Вважає грошову суму коштів заявлену у розмірі 170 000, 00 грн. (по 85 000, 00 грн. кожній дитині) за відшкодування моральної шкоди не можна вважати такою, що відповідає розумності, виваженості та справедливості. Звернула увагу, що між позивачем та відповідачем у справі № 310/2918/17 укладена мирова угода, якою ОСОБА_1 відмовилася від будь - яких інших претензій до ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро». Зважаючи на загальнообов'язковий статус судових актів, визначений ст.124, 129 Конституції України, а також тотожність складу сторін у справі № 310/2918/17 та у справі № 310/8687/17, факти встановлені рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 310/2918/17 є преюдиціальними та не можуть бути спростовані за умови чинності зазначеного рішення, яким, зокрема, визначено, що позивач погодилася на укладання мирової угоди та відмовилася у подальшому від будь - яких претензій до відповідача.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Наголосив на тому, що задоволення позовних вимог негативно вплине на майновий стан його довірителя, оскільки відповідач в особі ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» може у майбутньому в порядку регресу стягнути присуджені суми, що стане для ОСОБА_10 майновим тягарем і неспроможністю утримувати власну родину, вирішувати особисті майнові труднощі та ін.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_1, суду показала, що її малолітні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 узнали новину про загибель батька від сторонніх осіб, оскільки вона не могла наважитися і повідомити дітям таку страшну новину. Коли діти дізналися, що їх батька вже немає, то вони дуже розхвилювалися, почали плакати і тривалий час не могли заспокоїтися. Доньки попрощалися із батьком у тихій обстановці, але після поховання почалися їх душевні страждання і переживання з цього приводу. Старша дочка ОСОБА_13 до подій була життєрадісною, батько постійно приділяв їй належну увагу, піклувався нею. Наразі дитина не може звикнути до відсутності батька, через що страждає. Менша дочка ОСОБА_14, відвідує дитячий садок. Після смерті батька перебуває у пригніченому стані, закривається у собі, поводить себе нервово, дуже обурена на навколишній світ, змінився її характер. Вважає, що батько дивиться на неї з неба. З початку вона намагалася вирішити психологічні проблеми дітей самостійно, оскільки звертатися до порад і консультацій спеціалістів було незручно. У рамках порад зверталася до психолога центру розвитку «ІНСАЙТ», ніяких записів спеціалістами у медичні картки дітей не вносилися. Також мала бесіди з цього приводу з психологами навчальних закладів, які відвідують діти. Наголосила, що батько був для дітей авторитетною близькою людиною, він завжди брав участь у житті малечі. Втрату батька не замінять ніякі матеріальні блага, це відшкодування моральної шкоди можна вважати невеликою компенсацією.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та третьої особи, допитавши ОСОБА_1 у якості свідка , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, від шлюбних відносин у родині народжені діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, 28 квітня 2012р.н., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, та копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8-11).

Згідно вироку Суворівського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року, ОСОБА_8 визнаний винним, у тому, що 26 серпня 2016 року, приблизно о 13 год. 25 хв., керуючи технічно справним авто потягом у складі вантажного автомобіля НОМЕР_5, НОМЕР_6, рухаючись по «Об'їзд м. Одеси» з вул.. Берегова с. Усатово Біляївського району Одеської області, допустив порушення вимог пп.2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не переконався в безпеці продовження свого руху аж до зупинки транспортного засобу, не вибрав безпечну дистанцію з транспортним засобом, що їхав попереду, та навпроти буд. 1 по вул. Вернибуда в с. Усатово Біляївського району Одеської області допустив зіткнення з вантажним автомобілєм марки «КАМАЗ, державний номер НОМЕР_7, в результаті чого пасажир вказаного вантажного авто потягу ОСОБА_9 загинув. Згідно з висновком експерта № 83(491) від 01 вересня 2016 року смерть ОСОБА_9 настала внаслідок тілесних ушкоджень отриманих в ДТП, які у своїй сукупності були небезпечними для життя та мають ступінь тяжкості. (а.с.12).

Вироком Апеляційного суду Одеської області від 19 вересня 2017року, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило смерть потерпілого і призначено покарання у вигляді позбавлення строком на п'ять років. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладанням на нього обов'язків передбачених ст. 76 КК України, останнього звільнено від відбування покарання за вироком суду на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію 2016 року».(а.с. 13-14).

Згідно ст. ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише з питань, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що третя особа ОСОБА_15 перебуває у трудових відносинах з відповідачем в особі ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро».

Статтю 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану іншим працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди) володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995року за № 4 (зі змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року) - за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Виходячи з наведеного, позивачем вірно визначені учасники судового процесу.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, ч. 2 ст. 23 ЦК України зазначає, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя;

4) порушенні стосунків з оточуючими людьми.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Законодавство України визначає життя та здоров'я особи, як основні суспільні цінності. Відповідно до ст. 3 Закону України від 19.11.1992р. «Основи законодавства України про охорону здоров'я», здоров'я - це стан повного фізичного, психічного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних вад.

Як передбачено ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» - здоров'я дітей знаходиться під охороною держави.

З листа Осипенківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області за № 31 від 14 лютого 2018 року вбачається, що дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ученицею 5-А класу. 27 листопада 2017 року до практичного психолога школи ОСОБА_17 з метою вивчення сімейних відносин та емоційного стану дитини зверталася мати ОСОБА_1 За результатами дослідження останній була надана характеристика та рекомендації щодо індивідуального підходу за типом темпераменту дитини у тому числі для нормалізації стану тривожності з приводу того, що дитина глибоко переживає втрату батька. (а.с. 66).

Відповідно до листа Осипенківського дошкільного навчального закладу «Пізнайко» (ясла - садок) загального розвитку Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області за № 03 від 14 лютого 2018 року, позивач ОСОБА_18 за допомогою до практичного психолога дитячого садка з приводу порушення психологічного стану дитини, ОСОБА_6, не зверталася. При цьому зазначено, що після трагічної загибелі батька з дитиною проводилася корекційно - розвивальна та профілактична робота (як індивідуальна так і групові), надавалися рекомендації практичного психолога як вихователям групи так і мамі - ОСОБА_1 Останнім часом дівчинка змінилася, стала образливою, імпульсивною, похмурою, важко розлучається з мамою, плаче, стала неуважною, емоційною, нестабільною. На даний момент дівчинка знаходиться у «групі ризику», з нею ведуть корекційно - розвивальну роботу (бесіди, заняття, арт - терапевтичні вправи).

Так судом встановлено, що в результаті дорожньо - транспортної події ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої допомоги 26 серпня 2016 року. Наведені листи навчальних закладів складені у лютому 2018 року і з них вбачається, що малолітні діти страждають через втрату близької людини - батька, їх психологічний стан погіршився, має місце тривожність, емоційність, нестабільність та ін. Крім наведеного цей стан має триваючий характер ( з часу загибелі і до тепер.)

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідач в особі ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» заподіяв моральну шкоду дітям загиблого, інтереси яких представляє мати малолітніх - позивач ОСОБА_1, яка виразилася в спричиненні сильних душевних страждань, загибель і непоправна втрата рідної людини повністю змінила уклад життя дітей, а сім'я втратила годувальника, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди відповідають вимогам розумності та справедливості, оскільки заподіяну дітям шкоду оцінити неможливо, втрата найближчої людини - чуйного, лагідного батька, який піклувався про доньок, був цілеспрямованою людиною, добре ставився до членів родини та мав відповідальність за них не підлягає ніякій грошовій оцінці і може служити незначною компенсацією за моральну шкоду малолітнім, які назавжди позбавлені батька. Крім того, суд прийшов до висновку, що грошова компенсація за спричинену злочином моральну шкоду відповідає важкості та тривалості дитячих страждань, розміру затрат, необхідних для повної реабілітації. Вказана сума надасть можливість відновити стан душевного та соціального благополуччя дітей, а також ефективно підтримати їх фізичний стан.

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача з посиланням на те, що між сторонами по справі № 310/2918/17 укладена мирова угода, якою ОСОБА_1 відмовилася від будь - яких інших претензій до ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро», з огляду на загальнообов'язковий статус судових актів, визначений ст.124, 129 Конституції України, та тотожність складу сторін у справі № 310/2918/17 та у справі № 310/8687/17, факти встановлені рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 310/2918/17 є преюдиціальними та не можуть бути спростовані за умови чинності зазначеного рішення.

Суд не може погодитися із цим твердженням з огляду на наступне. Як вбачається з копії позовної заяви, що надійшла до суду 22 травня 2017 року по справі № 310/2918/17, позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» з вимогою відшкодування моральної шкоди, спричиненої в наслідок злочину, яка оцінена у розмірі 320000 грн.(а.с. 57,58). 14 листопада 2017 року ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області затверджена мирова угода. (а.с. 35). Згідно заяви про закриття провадження від 14 листопада 2017 року, сторони по справі уклали мирову угоду, за якою домовилися про розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000грн. на користь ОСОБА_1, а остання відмовилася від інших позовних вимог в справі.(а.с.47).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при затвердженні мирової угоди могла відмовитися від решти позовних вимог виключно в справі № 310/2918/17 і викладена у вищенаведеній заяві про закриття провадження по справі не може розповсюджуватися на будь - які інші вимоги до відповідача, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження по справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року по справі № 310/8687/17 провадження відкрито за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_5 до ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро», третя особа ОСОБА_8, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок злочину. Тобто з відмінними від справи № 310/2918/17 вимогами та з інших підстав в інтересах малолітніх дітей.

Відповідно до ч.2, ч. 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правову допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2016 року адвокат ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали письмово договір про надання правової допомоги за № 28/2, строком дії до 08 вересня 2019 року. (а.с.6)

Відповідно до акту № 3/28 виконаних робіт від 11 грудня 2017 року, відповідно до вищенаведеного договору та усної вказівки клієнта, адвокат прийняв на себе зобов'язання надати правову допомогу по справі про відшкодування моральної шкоди у наслідок ДТП в інтересах дітей ОСОБА_1, а остання зобов'язалась сплатити адвокату гонорар у розмірі 3000 грн. Розмір гонорару був погоджений сторонами та розрахований і складається з наступного:

- консультація і правовий аналіз документів - 200гр. (35 хв.);

- роз'яснення норм чинного законодавства України, ознайомлення із судовою практикою по аналогічним справам - 500грн.( одна година);

- складання позову і інших потрібних для пред'явлення до суду матеріалів - 1000 грн.(дві години);

- участь у судовому процесі при розгляді справи - 1300 грн.(взяв участь у судових засіданнях: 15 січня 2018р. з 14-38 по 15-56; 08 лютого 2018р. з 13-06 по 14-24 та 02 березня 2018 року з 11-10 по 13-39. (а.с. 48,61,71-72).

ОСОБА_1 сплатила послуги адвоката по правовій допомозі за актом 3/28 від 11 грудня 2017 року у розмірі 3 000 гривень (а.с.32).

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

У частині 8 цієї ж статті, зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Оскільки розмір витрат на правову допомогу адвоката співмірний і містить всі складові, передбачені ч.4 ст.137 ЦПК України, послуги обумовлені договором виконані у повному обсязі, а позивачем сплачена сума гонорару, суд, приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у заявленому розмірі у сумі 3 000 грн.

Позивач має пільги щодо сплати судового збору відповідно п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Тому суд з відповідача на користь держави стягує судовий збір у сумі 1280 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 137, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, 11, 22, 23, 1167, 1168 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро», третя особа ОСОБА_8, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок злочину - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» () на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_8) в рахунок відшкодування моральної шкоди 85000 (вісімдесят п'ять тисяч) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» () на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_8) в рахунок відшкодування моральної шкоди 85000 (вісімдесят п'ять тисяч) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_8) понесені нею судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 підприємства «Запоріжжя-Агро» () на користь держави судовий збір у сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12 березня 2018 року.

Суддя Н. М. Дубровська