Постанова

Іменем України

7 березня 2018 року

м. Київ

справа № 711/2292/16-ц

провадження № 61-2973св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - обслуговуючий кооператив «Івушка»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І., Новікова О. М. від 1 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - обслуговуючий кооператив «Івушка», про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що в2002 році організовано обслуговуючий кооператив «Івушка» (далі - ОК «Івушка») і сторони є його членами. На виділених земельних ділянках вони звели будинки для оздоровлення, які є власністю кооперативу.

1 лютого 2015 року в будинку, яким володіє відповідач,виникла пожежа, внаслідок якоїбув пошкоджений і будинок позивача, чим останньому було завдано матеріальної шкоди, яка підтверджується висновком експертного дослідження.

Позивач, вважаючи винним у цій пожежі ОСОБА_3, вказуючи на незабезпечення останнім належної пожежної безпеки будинкута його протиправну поведінку, просив суд стягнути з нього на свою користь 226 тис. 925 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 50 тис.грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у складі судді Дунаєва С. О. від 28 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 226 тис. 925 грн в якості відшкодування матеріальних збитків та 5 тис.грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що право ОСОБА_2 на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди може бути захищене судом у випадку доведеності позивачем належності йому пошкодженого майна, а відповідальність за заподіяну шкоду має нести саме відповідач, який зобов'язаний відшкодувати позивачеві завдані матеріальні збитки в розмірі 226 тис. 925 грн та моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн, оскільки він не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини в порушенні правил пожежної безпеки. Крім того, моральна шкода, завдана позивачеві полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із знищенням належного йому майна, а тому підлягає відшкодуванню.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 1 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальних збитків, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відсутність зареєстрованого права власності на вказаний будинок за ОСОБА_2 не позбавляє його права на звернення до суду за захистом свого речового права із позовом про відшкодування шкоди, завданої його майну, яке знаходиться на виділеній йому земельній ділянці, але матеріалами справи не підтверджено наявність вини ОСОБА_3 у завданні шкоди позивачу та неправомірність його дій. Тому відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

У грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що законом не покладається на позивача в таких справах обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Свій процесуальний обов'язок позивач виконав, а докази, які б свідчили про відсутність вини відповідача, у справі відсутні.

У лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_3 на касаційну скаргу, в якому зазначено, що позивач посилається на порушення відповідачем правил пожежної безпеки, але не зазначає які саме правила порушив відповідач та в який спосіб, а відповідно до протоколу огляду місця події не виявлено жодних обставин, які б свідчили про порушення відповідачем правил пожежної безпеки. При цьому потерпілий повинен надати докази, що відповідач є завдавачем шкоди. Позивач безпідставно посилається на Закон України «Про кооперацію», оскільки згідно з довідкою голови ОК «Івушка» від 11 серпня 2016 року будинок в якому проживав позивач ні на балансі, ні у власності кооперативу не перебуває. У зв'язку з викладеним ОСОБА_3 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанцій - без змін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судами встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 14 серпня 2002 року було зареєстровано ОК «Івушка».

Відповідно до пункту 1.7. Статуту ОК «Івушка», затвердженого загальними зборами членів кооперативу від 31 липня 2009 року, головним завданням кооперативу є оздоровлення членів кооперативу. На виділеній кооперативу земельній ділянці кожен член кооперативу збудував садовий будинок для відпочинку та оздоровлення. Садові будиночки для оздоровлення збудовані з дерев'яних конструкцій та не є капітальним будівництвом, а тому не підлягають реєстрації.

ОСОБА_2 з 18 травня 2002 року є членом ОК «Івушка», для побудови тимчасового будинку йому виділена земельна ділянка за НОМЕР_1, де він побудував будинок для оздоровлення та відпочинку, по сусідству з яким розташований будинок для оздоровлення та відпочинку члена ОК «Івушка» ОСОБА_3

1 лютого 2015 року у будинку, яким володіє відповідач виникла пожежа, яка поширилася і на належний позивачу будиночок та майно, яке було в ньому.

2 лютого 2015 року управлінням Державної служби надзвичайних ситуацій України в Черкаській області (далі - управління ДСНС України в Черкаській області) затверджено технічний висновок щодо ймовірної причини виникнення пожежі відповідно до якого осередок пожежі, що сталася 1 лютого 2015 року на території ОК «Івушка» в дачному будинку АДРЕСА_1, в якому вказано, що їх встановити неможливо у зв'язку з повним руйнуванням легких конструкцій, а пожежа ймовірно сталася внаслідок занесення стороннього джерела запалювання.

За фактом пожежі було розпочато кримінальне провадження від 4 лютого 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 КК України.

В межах кримінального провадження було проведено комплексну пожежно-технічну експертизу відповідно до висновку якої від 14квітня 2015 року відповісти на питання про місцезнаходження осередку пожежі, причини виникнення пожежі, наявність слідів короткого замикання не вбачається можливим через недостатність вихідних даних.

На час розгляду справи судом першої інстанції досудове розслідування за кримінальним провадженням не закінчено.

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності від 4 лютого 2015 року загальна вартість збитків, нанесених в результаті пожежі тимчасової споруди, що належить позивачу, становить 226 тис. 925 грн 40 коп.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У частині першій статті 60 ЦПК України в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, закріплено загальне правило розподілу обов'язків з доказування, а саме кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальних збитків, дійшов обґрунтованого висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують відсутність вини відповідача в завданні шкоди позивачу, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Отже, доводи касаційної скарги вказаного висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції, яке просить скасувати ОСОБА_2, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 1 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

4 С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк