Провадження № 2-о/161/24/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Крупінської С.С.

при секретарі Ярмолюк І.С.

за участю представників заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту поранення при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року поблизу в районі м. Іловайськ Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Свої вимоги мотивує тим, що 10.04.2014 року на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року був призваний у Збройні сили України по мобілізації до складу військової частини НОМЕР_1 , а з 02.05.2014 року проходив військову службу у складі 51-ї гвардійської механізованої бригади.

В період з 19.06.2014 року по 27.07. 2014 року та з 29.07.2014 року по 31.08.2014 року він брав участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей.

25.08.2014 року він у складі своєї військової бригади потрапив в оточення російських військових та проросійських бойовиків в районі м. Іловайськ Донецької області. 29.08.2014 року їм була дана команда виходити з оточення на підконтрольну Україні територію через так званий «зелений коридор». Вони їхали першими на бронемашині, коли почався потужний обстріл за сторони російських військ. В результаті цього обстрілу він отримав осколочне порання передпліччя та потрапив у полон. В полоні вони провели три дні, після чого були звільненні в обмін на російських диверсантів. Після поранення він проходив тривалий курс лікування, однак повністю так і не одужав.

Довідкою про обставини травми № 2700 від 10.09.2015 року було підтверджено, що внаслідок обстрілів проросійських бойовиків 29.08.2014 року він отримав вогнепальне, сліпе, осколочне поранення м`яких тканин правого передпліччя під час виходу підрозділу з населеного пункту Іловайськ.

Витягом з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку поранень, контузій, травм, каліцтв № 3539 від 28.09.2015 року, вогнепальне, сліпе, осколочне поранення м`яких частин правого передпліччя, яке він отримав 28.09.2014 року, і яке в подальшому призвело до розвитку посттравматичної невропатії правого серединного та променевого нервів з глибоким переважно дистальним периферійним парезом, чутливими та нейротрофічними розладами дійсно пов`язане з захистом Батьківщини.

Довідкою військово-лікарської комісії № 1983 від 08.10.2014 року було встановлено, що захворювання стан після вогнепального, сліпого, осколочного поранення м`яких тканин правого передпліччя (01.09.2014 року), ПХО рани з видаленням металевого сколка (03.09.2014 року), хірургічної обробки рани з накладенням відтермінованих швів дійсно пов`язане з проходженням військової служби.

В результаті отриманого поранення йому було визнано інвалідом 3 групи.

На підставі наказу ВК Волинського ОВК № 29 від 16.03.2015 року з 17.03.2015 року його звільнено в запас.

Указом Президента України від 08.05.2015 року його нагороджено медаллю «Захиснику Вітчизни».

Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено його право на життя і здоров`я, передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Звернення до суду, обумовлено, тим, що він має на меті визначити свій статус як жертви міжнародного збройного конфлікту, тобто як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року.

Просить суд встановити юридичний факт його поранення при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року, в районі міста Іловайськ Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

В судовому засіданні представники заявника заявлені вимоги підтримали із зазначених у заяві підстав. Просили суд заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи - Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник заінтересованої особи Російської Федерації в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення
Судом встановлено, що ОСОБА_3 10.04.2014 року на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року був призваний у Збройні сили України по мобілізації до складу військової частини НОМЕР_1 , а з 02.05.2014 року проходив військову службу у складі 51-ї гвардійської механізованої бригади.

В період з 19.06.2014 року по 27.07. 2014 року та з 29.07.2014 року по 31.08.2014 року брав участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей.

З 20.02.2014 року розпочалася тимчасова окупація території України, що підтверджується п. 2 ст. 1 Закону України №1207-VII від 15.04. 2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

15.04.2014 року, з метою забезпечення додержання прав і свобод людини і громадянина, захист інтересів держави, державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах окупації Верховною Радою України був прийнятий Закон про тимчасово окуповані території. Цей Закон визначив статус частини території України, як тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановив особливий правовий режим на цій території, визначив особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно зі статтею 1 Закону України №1932-ХІІ від 06.12.1991 року "Про оборону України" збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Як підсумок, Україною, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України № 254-VІІІ від 17.03.2015 року "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

При вирішенні даної справи суд констатує, що факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно із нормами Цивільного-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Як встановлено судом, то 25.08.2014 року у складі своєї військової бригади ОСОБА_3 потрапив в оточення російських військових та проросійських бойовиків в районі м. Іловайськ Донецької області. 29.08.2014 року їм була дана команда виходити з оточення на підконтрольну Україні територію через так званий «зелений коридор». Вони їхали першими на бронемашині, коли почався потужний обстріл за сторони російських військ. В результаті цього обстрілу він отримав осколочне порання передпліччя та потрапив у полон. В полоні вони провели три дні, після чого були звільненні в обмін на російських диверсантів. Після поранення він проходив тривалий курс лікування, однак повністю так і не одужав.

Довідкою про обставини травми № 2700 від 10.09.2015 року було підтверджено, що внаслідок обстрілів проросійських бойовиків 29.08.2014 року заявник отримав вогнепальне, сліпе, осколочне поранення м`яких тканин правого передпліччя під час виходу підрозділу з населеного пункту Іловайськ.

Витягом з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку поранень, контузій, травм, каліцтв № 3539 від 28.09.2015 року, вогнепальне, сліпе, осколочне поранення м`яких частин правого передпліччя, яке він отримав 28.09.2014 року, і яке в подальшому призвело до розвитку посттравматичної невропатії правого серединного та променевого нервів з глибоким переважно дистальним периферійним парезом, чутливими та нейротрофічними розладами дійсно пов`язане з захистом Батьківщини.

Довідкою військово-лікарської комісії № 1983 від 08.10.2014 року було встановлено, що захворювання стан після вогнепального, сліпого, осколочного поранення м`яких тканин правого передпліччя (01.09.2014 року), ПХО рани з видаленням металевого сколка (03.09.2014 року), хірургічної обробки рани з накладенням відтермінованих швів дійсно пов`язане з проходженням військової служби.

В результаті отриманого поранення йому було визнано інвалідом 3 групи.

На підставі наказу ВК Волинського ОВК № 29 від 16.03.2015 року з 17.03.2015 року його звільнено в запас.

Указом Президента України від 08.05.2015 року його нагороджено медаллю «Захиснику Вітчизни».

Стаття 3 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року) чітко встановлює, що кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів, встановлення яких віднесено до компетенції відповідних органів виконавчої влади.

Враховуючи викладене, а також те, що встановлення юридичного факту поранення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року, в районі міста Іловайськ Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України необхідне для визначення його статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, тобто, як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права, то суд приходить до висновку, що подана заява підлягає до задоволення.

На підставі Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України "Про оборону України", Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" керуючись ст.ст. 10, 19, 76, 77, 81, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :
Заяву задовольнити.
Встановити юридичний факт поранення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року, в районі міста Іловайськ Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська