Справа № 515/2011/17
Провадження № 2/515/97/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача представника Білоліської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на слідуючі обставини.

09 квітня 2016 року в селі Білолісся Татарбунарського району Одеської області помер батько позивачки ОСОБА_5, який за життя, а саме 24.09.2012 року вчинив заповіт, яким заповів позивачці усе своє майно, до складу якого ввійшли житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Центральній (колишня Леніна), 138 с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області та земельна ділянка площею 6,80 га, розташована на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №027635, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 16 червня 2004 року на імя ОСОБА_5.

Своєчасно звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_5, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, у звязку з тим, що вона не надала в нотаріальну контору правовстановлюючих документів на успадковане майно земельну ділянку та житловий будинок.

Про втрату Державного акту серії ОД №027635 на ім'я ОСОБА_5 була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник.

За таких обставин, посилаючись на письмові докази належності спадкодавцю майна, що є предметом позову, позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкову земельну ділянку площею 6,80 га, розташовану на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та житловий будинок, розташований по вул. Центральній, 138 в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану нерухомість вона позбавлена можливості, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану спадкову нерухомість.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 38).

Представник Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 28 ).

Третя особа по справі, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надавши до суду належно завірену заяву, в якій просила розглянути справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала (а.с.34)

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №387722 від 21.12.1983 року (а.с.5) підтверджується, що батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4;

- копію свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №180652 від 07.11.2012 року (а.с.6) підтверджується, що 07.11.2012 року був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1926, після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище «Давидова»;

- копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №450480 від 14.04.2016 року (а.с.7), із якого слідує, що спадкодавець ОСОБА_5 помер 09 квітня 2016 року в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області;

-копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №290581 від 16.11.1969 року, яким підтверджується, що 16 листопада 1969 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8;

-копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №138 по вул. Центральна (колишня Леніна) в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, виготовленого 08.09.2017 року, на замовлення ОСОБА_4, з якого вбачаються характеристика будинку, господарських будівель та споруд, план будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, схематичний план земельної ділянки на якій розташований житловий будинок (а.с.9-11);

- копією заповіту, складеного 24.09.2012 року (а.с.12), згідно якого ОСОБА_6 є спадкоємцем по заповіту на все майно, яке належало ОСОБА_5 на день його смерті;

-копією договору дарування від 02.08.1971 року (а.с.13), яким підтверджується, що ОСОБА_9 подарував своєму синові ОСОБА_5 належний йому житловий будинок, згідно свідоцтва про право на спадщину, який розташований в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області;

- копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД за №027635 від 16.06.2004 року (а.с.14), відповідно до якого ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 6,80 га, розташованої на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-довідкою №510, виданою Білоліською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.17), з якої слідує, що власником житлового будинку, який розташований по вул. Центральна, 138 в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області є ОСОБА_5, який помер 09.04.2016 року;

-довідкою за №640, виданою виконавчим комітетом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 25.09.2017 року (а.с.18), з якої вбачається, що за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Білолісся вул. Центральна, 138 зареєстровані слідуючі особи: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- листом нотаріуса від 21.11.2017 року №1286/02-14 (а.с.19), яким позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 (спадкова справа №212/2016) з причини відсутності (ненадання) оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане майно земельну ділянку та житловий будинок;

- витягом з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 673/151-17 від 05.12.2017 року (а.с.20), із якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 6,7998 га (ріллі), наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_5, складає 236747, 45 грн.;

-звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 79,5 кв.м, житловою площею 58,4 кв.м, розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Білолісся, вул. Центральна, 138 (колишня вул. Леніна) підтверджується вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 61730 грн. (а.с.21-22);

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру / спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ від 01.02.2018 року (а.с.35) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого 09.04.2016 року, приватним нотаріусом ОСОБА_12 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 59376208, зареєстрована у нотаріуса за №212/2016 від 17.08.2016 року на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 від 17.08.2016 року про прийняття спадку за заповітом (а.с.35). Крім того, нотаріусом надана копія заяви №626 від 17.08.2016 року ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини за законом та від одержання обов'язкової долі у спадщині після смерті її чоловіка ОСОБА_5 (а.с.37).

Згідно обяви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №40 від 21.10.2017 року (а.с.39), в графі втрачені значиться: вважати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №027635, виданий Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 16 червня 2004 року на імя ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору вона не має можливості через відсутність оригіналу Державного акту на спадкову земельну ділянку серії ОД №027635 виданого 16.06.2004 року, яка втрачена за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.39) та відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, які доводять факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 права власності на вказану нерухомість.

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, а тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, при відсутності заперечень відповідача Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.28), як і третя особа ОСОБА_4 (а.с.34), яка відмовилась від прийняття спадку (а.с.37), враховуючи, що спадкова земельна ділянка та житловий будинок дійсно належали спадкодавцю ОСОБА_5 на праві приватної власності, позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, прийняла спадщину, подавши до нотаріуса заяву (а.с.36), суд вважає, що за ОСОБА_1 як спадкоємицею за заповітом, повинно бути визнано право власності на:

- земельну ділянку площею 6,80 га, розташовану на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №027635, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 16 червня 2004 року на імя ОСОБА_5;

- житловий будинок з будівлями та спорудами №138, розташований по вул. Центральній (колишня Леніна) с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, що залишилися після смерті ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії КМ №812521 виданий Татарбунарським РС ГУДМС України в Одеській області 25.12.2012 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як спадкоємцем за заповітом, право власності на:

земельну ділянку площею 6,80 га, розташовану на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №027635, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 16 червня 2004 року, що належала ОСОБА_5, який помер 09.04.2016 року;

-житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Центральній (колишня Леніна), 138 в с. Білоліся Татарбунарського району Одеської області, який залишився після смерті ОСОБА_5.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Семенюк