АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року

м. Харків

Справа №641/4347/17

Провадження №22ц/790/1160/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Піддубного Р.М.,

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2017 року (суддя - Боговський Д.Є.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом ,-

У С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_5 є його дідом. Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, яку прийняла дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, які проживали із спадкодавцем. Він також вважає себе спадкоємцем дідуся замість свого батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він хоча і не мешкав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак фактично її прийняв шляхом отримання від інших спадкоємців в жовтні 1995 року настінних часів, колекції поштових марок та срібного ланцюжку з натільним хрестом. Також зазначав, що він деякий час після жовтня 1995 року мешкав у спадковому будинку. В липні 2017 року він звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після свого дідуся ОСОБА_5, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не подані документи на підтвердження належності нерухомого майна спадкодавцю, а також документи на підтвердження підстав для закликання позивача до спадкоємства будь-якої черги, та запропоновано вирішувати ці питання у судовому порядку.

В зв'язку з цим просив визнати за ним право власності на 1/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи позовної заяви, просили її задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, її представник ОСОБА_10 у судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1, в подальшому у судові засідання не з'являлась, причини неявки суду не повідомляла, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що докази щодо фактичного прийняття спадщини позивачем відсутні, а тому і відсутні підстави для визнання за ним права на спадкування після ОСОБА_5.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вважає оскаржуване рішення не обґрунтованим, оскільки на його думку ним були доведені обставини, на які він послався у своїй позовній заяві, які, зокрема, підтверджуються показами свідків та відповідачами.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 08.06.1963, виданого Комінтернівським райжитлоуправлінням.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, про що Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 14.06.1995 зроблено відповідний актовий запис № 10459.

Його дружина ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 14.06.1995 зроблено відповідний актовий запис № 10460.

Позивач ОСОБА_1 18.10.1995 подав до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_6 замість його батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2; заведено спадкову справу № 458/1995; заяви від інших спадкоємців не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

ОСОБА_7, який є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відповідно дядьком позивача, на час відкриття спадщини був зареєстрований та мешкав із батьками в будинку АДРЕСА_1, а тому прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер.

До Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись його спадкоємці: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_3 - донька; заведена спадкова справа № 447/2014; свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

05 липня 2017 року до Першої Харківської державної нотаріальної контори звернувся позивач ОСОБА_1 для оформлення спадкових справ після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 діда ОСОБА_5, 1930 р.н., заведена спадкова справа № 348/2017.

За результатами розгляду документів, поданих ОСОБА_1, державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори 05.07.2017 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із посиланням на відсутність документів на нерухоме майно, що стверджують належність майна спадкодавцю на праві власності; відсутність документів що стверджують підстави для закликання до спадкоємства будь-якої черги; строк для прийняття спадщини заявником пропущений.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що він прийняв спадщину після свого діда ОСОБА_5, а саме вступив в управління або володіння майном шляхом прийняття у спадок від свого дядька на поминках в жовтні 1995 року належних діду настінних часів, колекції марок та срібного ланцюжка з натільним хрестом. Також ОСОБА_1 вказує, що він деякий час після поминок мешкав в будинку діда.

На підтвердження фактичного вступу в управління спадковим майном позивачем за клопотанням останнього були допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які підтвердили, що з 1994 року позивач ОСОБА_1 постійно мешкає в Росії, на поминки свого діда та баби приїздив в жовтні 1995 року та деякий час мешкав в будинку, тоді ж вони бачили, що ОСОБА_7 передавав позивачу якийсь пакунок, однак достеменно вказати, які саме предмети це були, свідки не змогли.

Відповідно до положень ст.548 ЦК УРСР, 1963 р., редакція якої діяла на момент виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців (ст.549 ЦК УРСР).

Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця з управління, розпорядження і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати податків, страхових внесків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця та ін. Причому цей перелік не є вичерпним.

Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004, допускається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Водночас не може визнаватися фактичним вступом в управління спадщиною організація та проведення спадкоємцем поховання спадкодавця, оскільки такі дії не стосуються спадкового майна.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його вступу в управління спадковим майном, факт отримання у спадок предметів, вказаних у заяві, також не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що свідки ОСОБА_15, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтвердили факт прийняття ним спадщини, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів, оскільки вони не підтвердили безумовного прийняття ОСОБА_1 спадщини, а лише вказали на отримання ним пакунку.

Посилання апелянта на те, що відповідач ОСОБА_4 підтвердила, що він є спадкоємцем, також обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції як безумовний доказ прийняття апелянтом спадщини.

Дійсно, в судовому засіданні від 17 жовтня 2017 року, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 визнав позовні вимоги.

Відповідно до положень ст.80 ЦПК України, яка діяла на час розгляду справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Отже, визнання позовних вимог відповідачем та його представником не є достатнім доказом для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 березня 2018 року.

Головуючий І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

Р.М. Піддубний