У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 360/1912/17

провадження № 61-537 ск 17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про примусове проникнення до приміщення боржника,

В С Т А Н О В И В:

У 2017 році головний державний виконавець Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся до Бородянського районного суду Київської області про примусове проникнення до приміщення боржника ОСОБА_4

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року задоволено подання державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та надано йому дозвіл на примусове проникнення до приміщення, що розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 що належить боржнику ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року залишена без руху, на підставі пропуску п'ятиденного строку на апеляційне оскарження. Суд апеляційної інстанції також виходив з того, що ОСОБА_4 отримав копію оскаржуваної ухвали 30 вересня 2017 року, однак не порушує питання про поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження та не вказано поважності причин такого пропуску.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області Мельник Я. С. від 27 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявником було подано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із посиланням на те, що у розписці про вручення оскаржуваної копії ухвали, яка знаходиться в матеріалах справи, міститься не його підпис, а іншої невстановленої особи, а за адресою, на яку направлялась копія цієї ухвали, він не проживає, тому вважає строк пропущеним з поважних причин. Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що підстави для поновлення строку, на які посилається заявник у своєму клопотанні, спростовуються матеріалами справи та не відповідають вимогам закону, а тому не можуть вважатись поважними для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

11 грудня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ засобом поштового зв'язку з касаційною скаргою, у якій просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2017 року та направити справу для відкриття апеляційного провадження та розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом Київської області було порушено норми процесуального права та не належним чином перевірені доводи поважності причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційногооскарження є неправильнезастосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Разом із тим, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із оскаржуваної судової ухвали суду апеляційної інстанції, доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні вказаного вище питання.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_4, оскаржує ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали)

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 27 листопада 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд правильно виходив з того, що згідно норм пункту 2 частини четвертої статті 297 ЦПК Українипосилання апелянта на підстави пропуску строку, вказані ним у заяві, не можна було визнати поважними, оскільки не підтверджено жодними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Доводи скаржника стосовно того, що повний текст ухвали Бородянського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року отриманий невідомою особою 30 вересня 2017 року, є необґрунтованими, оскільки апеляційним судом правильно встановлено, що копію ухвали отримав 30 вересня 3017 року саме ОСОБА_4, однак ним не було порушено питання поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та не було вказано поважнихпричин такого пропуску.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, пунктом 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження у справі за поданням головного державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про примусове проникнення до приміщення боржника на ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скаргиматеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Карпенко

В. А. Стрільчук