Справа № 159/1954/13-ц
Провадження № 4-с/159/10/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю: представника заявниці ОСОБА_2,

особи, чиє рішення оскаржується - головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області скаргу ОСОБА_4 як боржника на постанову головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 01.02.18 р. про призначення суб»єкта оціночної діяльності суб»єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

12.02.18 р. до суду надійшла вказана вище скарга. Скарга заявницею обґрунтована тим, що 01.02.18 р. із супровідним листом № 4 037 03 629/7 головний держвиконавець Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі Ковельський МРВ ДВС) ОСОБА_3 надіслала на її адресу рекомендованою кореспонденцією постанову ВП № 472 940 42 (далі оскаржувана постанова), що отримано нею 03.02.18 р.. Із оскаржуваної постанови вбачається, що відповідно до постанови про опис та арешт майна, а саме: автомобіля марки «Ауді 100», д. н. з. АС 0815 АК (далі автомобіль, т/з), оскаржуваною постановою було призначено суб»єкта оцінки та інвентаризації в особі ОСОБА_5 і зобов»язано останнього надати письмовий висновок звіт про оцінку майна з метою подальшої реалізації описаного майна з прилюдних торгів (аукціону). Вважає оскаржувану постанову незаконною з огляду на те, що ухвалою Ковельського місьрайсуду Волинської області від 16.12.16 р. у справі № 159/1 954/13 ц провадження № 6/159/37/16 за заявою в. о. нач. Ковельського МРВ ДВС, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ПАТ «Державний ощадний банк України», ДП «Інформ Ресурси», про встановлення порядку виконання, що набрала законної сили 27.12.16 р., встановлено, що підстав для поміщення автомобіля на спецмайданчик ДП «Інформ Ресурси» за станом на 14.02.15 р. не було. При повторному пред»явленні стягувачем виконавчого документа до виконання після відкриття виконавчого провадження (далі ВП) 20.04.15 р. будь які заходи забезпечення примусового виконання рішення, що полягали б у арешті автомобіля, держвиконавцем не вживались. За рішенням Ковельського місьрайсуду Волинської області від 30.03.16 р. у справі № 159/2 668/15 ц провадження № 2/159/13/16 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, відділу ДВС Ковельського МРУЮ, ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання договору купівлі продажу дійсним та укладеним; визнання права власності на автомобіль, звільнення автомобіля з під арешту та зняття його з розшуку, встановлено, що відповідно до п. 2 постанови ст. держвиконавця відділу ДВС Ковельського МРУЮ від 23.01.15 р., вперше пред»явлений стягувачем до виконання виконавчий лист (далі в/л) було повернуто стягувачеві, при цьому чинність арешту автомобіля була припинена, інші заходи примусового виконання було скасовано, тому на момент затримання автомобіля 14.02.15 р. не було правової підстави для його арешту. Однак, 14.02.15 р., вже після завершення ВП № 392 229 46 відділом ДВС автомобіль було поміщено на спец майданчик ДП «Інформа Ресурси» для зберігання і було прийнято останнім для такого. Зазначає, що судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено відсутність правових підстав для затримання і арешту 14.02.15 р. автомобіля і здійснення ВП, тому є незаконним прийняття оскаржуваної постанови. Просить скаргу задовольнити та оскаржувану постанову скасувати.

22.02.18 р. стягувачем було подано до суду письмове заперечення проти доводів скарги, обґрунтоване тим, що 20.04.15 р. за постановою держвиконавця було відкрито ВП № 47294042 з примусового виконання в/л № 159/1 954/13 ц, виданого Ковельським міськрайсудом про стягнення з боржниці суми боргу. 30.09.16 р. за постановою головного держвиконавця було змінено зберігача майна боржниці та сторонам ВП була надіслана вимога держвиконавця щодо проведення виконавчих дій по опису, арешту та вилученню т/з. Ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 16.12.16 р. було встановлено, що 10.10.16 р. держвиконавцем було вчинено дії по опису та вилученню т/з. Вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно та законно. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Заявниця у судове засідання не з»явилась, хоча є належно оповіщеною. Про причини неявки суду не повідомила.

Представник заявниці у судовому засіданні скаргу підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши її доводами, наведеними у самій скарзі. Просить скаргу задовольнити.

Особа, чиє рішення оскаржується, у судовому засіданні проти доводів скарги заперечила, суду пояснила, що оскаржувану постанову законною, винесеною задля виконання судового рішення; підстав для її скасування не вбачає. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи стягувача - в судове засідання не зявився, хоча стягувач належно оповіщений, про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву ( у тексті письмового заперечення проти доводів скарги) з проханням справу розглядати у відсутності його представника.

Суд вважає, що неявка осіб, які не з»явились до суду, не є перешкодою для вирішення розглядуваного питання по суті судом уїх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, особи, чиє рішення оскаржується, вивчивши матеріали ВП, що надані у розпорядження суду Ковельським МРВ ДВС; справи, цивільної справи № 159/1 954/13 ц провадження № 2/159/616/13 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського обласного управління до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, приходить до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 30.04.13 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 159/1 954/13 ц провадження № 2/159/616/13 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинського ОУ АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості, яким позов було задоволено повністю. Рішення набрало законної сили (а. цивільної справи № № 37, 38).

20.04.15 р. Ковельським МРВ ДВС отримано від стягувача в/л як повторно звернений до виконання та заяву стягувача про примусове виконання вказаного вище рішення суду від 30.04.13 р. у цивільній справі (міститься у матеріалах ВП).

Постановою ст. держвиконавця ОСОБА_7 від 20.04.15 р. було відкрито виконавче провадження № 47294042.

При наявності у Ковельському МРВ ДВС вказаного вище ВП як чинного, Ковельським МРВ ДВС отримано від взводу з обслуговування стацпоста № 2 РДПС ДАІ У МВС України у Волинській області повідомлення про затримання 14.02.15 р. та розміщення на арештмайданчику у м. Ковелі Волинської області, по вул. Заводській, 9, вказаного вище автомобіля (лист № 183 від 09.07.15 р. міститься у матеріалах ВП).

Постановою головного держвиконавця ОСОБА_3 від 30.09.16 р. було проведено заміну зберігача майна з ВФ ДП МВС України «Інформ Ресурси» на Волинську філію ДП «СЕТАМ» (міститься у матеріалах ВП).

Постановою головного держвиконавця ОСОБА_3 від 10.10.16 р. вказаний вище автомобіль як майно боржниці був описаний та арештований (міститься у матеріалах ВП).

Дійсно, як слідує з копії оскаржуваної постанови, така була винесена у ВП № .02.18 р. при примусовому виконанні в/л № 2/159/616/13, виданого 12.07.13 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ОСОБА_8 України» 102 695 грн. 47 коп. заборгованості та кредитному договору та 1 026 грн. 47 коп. судових витрат у справі, відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 10.10.16 р., за якою держвиконавцем було проведено опис майна боржника, а саме: автомобіля. При винесенні оскаржуваної постанови держвиконавець покликалась на положення ст. ст. 20, 58 Закону України «Про виконавче провадження»; призначила суб»єкта оціночної діяльності суб»єкта господарювання Бюро оцінки та інвентаризації в особі ОСОБА_5 (міститься у матеріалах ВП).

Дійсно, держвиконавцем ОСОБА_3 01.02.18 р. за вих. № 4 037 03 629/7 було направлено заявниці копію оскаржуваної постанови.

Однак, оскільки у розпорядженні суду відсутні дані про дату отримання заявницею копії такої постанови, суд приходить до висновку, що строки звернення заявниці із розглядуваною скаргою не пропущено.

Виконавче провадження відкрито державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» № 606 XIV, що втратив чинність 05.10.16 р..

В ході виконання в/л взвод з обслуговування стацпоста № 2 РДПС ДАІ У МВС України у Волинській області повідомив В ДВС про затримання та розміщення на арештмайданчику у м. Ковелі Волинської області, по вул. Заводській, 9, вказаного вище автомобіля як належного боржниці.

Своєю постановою від 10.10.16 р. головний держвиконавець ОСОБА_3 вказаний вище автомобіль як майно боржниці описала та арештувала відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Оскільки, враховуючи наведене вище та положення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із змістом якої під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення, зокрема, постанов, суд приймає до уваги, що вищезазначена постанова державного виконавця у діючому виконавчому провадженні, якою описано та арештовано держвиконавцем рухоме майно заявниці, останньою, зокрема, не оскаржена, та на даний час є чинною.

За змістом ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Тому цілком логічним та послідовним було винесення держвиконавцем при чинній постанові про опис та арешт майна заявниці винесення оскаржуваної постанови з врахуванням суті та засад виконавчого провадження, що окреслені ст. ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Покликання заявниці та її представника на ту обставину, що до відкриття чинного виконавчого провадження не було законних підстав для поміщення автомобіля на спецмайданчик, після відкриття виконавчого провадження 20.04.15 р. відомості про існування рухомого майна заявниці було отримано Ковельським МРВ ДВС не після запитів державиконавця, а з листа структурного підрозділу У МВС України, не можуть слугувати доказом того, що оскаржувана постанова винесена незаконно і використання інформації про наявність у заявниці рухомого майна автомобіля, місце його знаходження державним виконавцем в цілях виконання судового рішення, що є обов»язковим для виконання, жодним чином не порушило прав заявниці.

Тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявниці не порушено.

Відтак суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 447 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області як суду апеляційної інстанції протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повне найменування учасників справи:

Заявниця ОСОБА_4, 07.10.81 р. н., і. н. НОМЕР_1, паспорт серії АС № 994365, прож. за адресою: 45063, с. Любитів Ковельського району Волинської області, вул. Кулаковського, 11.

Представник заявниці ОСОБА_2, 53 р. н., прож. за адресою: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 43/20.

Особа, рішення якої оскаржується ОСОБА_3, 85 р. н., місце праці: Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, службова адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Кармелюка, 4,

Заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12 Г, .

Представник заінтересованої особи - публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ОСОБА_9, паспорт серії АС № 884017, прож. 45601, с. Липини Луцького району Волинської області, вул. Лесі Українки, 30.

Головуючий:ОСОБА_10