АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/347/18 Справа № 205/4669/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про встановлення факту належності частини домоволодіння, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н ОВ И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно (т.1 а.с.21-23).

В обґрунтування позовних вимог, які неодноразово уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_3 посилалася на те, що 22 липня 2015 року їй стало відомо, що ОСОБА_5 подарувала свою частину спадщини за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 12/25 частин зазначеного домоволодіння належали ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина на 12/25 частин зазначеного домоволодіння. Спадщину за законом прийняли його дружина - ОСОБА_8 та його донька - ОСОБА_5 по 12/50 частин кожна. Мати позивача ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину на 12/50 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, однак за життя не зареєструвала право власності в ДМБТІ. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 12/50 частин вказаного домоволодіння. За життя ОСОБА_8 скала заповіт, в якому заповіла їй все своє майно. Вона вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що спадкодавець ОСОБА_8 не зареєструвала право власності на спадкове майно. На підставі викладеного, просила встановити факт належності 12/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_8, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом (після смерті її чоловіка, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1), яке їй було видано 08 липня 2010 року Другою Дніпропетровської державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером № 2-771; визнати за нею право власності на 12/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

23 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_3, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_9, Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права власності, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю (т.1 а.с.139-141).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_9, Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права власності, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю повернуто без розгляду (т.1 а.с.204).

17 лютого 2017 року, ОСОБА_3, уточнивши свої позовні вимоги, звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна І.О., про встановлення факту належності, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом (т.2 а.с.15-19).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року встановлено факт належності 12/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом (після смерті її чоловіка, ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1), яке їй було видано 08 липня 2010 року Другою Дніпропетровської державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером № 2-771. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 12/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з А-1, житлового будинку, житловою площею 49.6 кв.м.. загальною площею 87.8 кв.м., Б, В, В1, Д - літніх кухонь, під Б - погребу, Г, Е, Л, М, О, П - сараїв, Р, С, Т, Ф, Ч сараїв, Х - сараю (тимчасового), Ж - гаражу, З, Н убиралень, Ц, Ш, душів, Щ - навісу, № 1-9, I, II, Г - споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 23 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на те, що вона є неналежним відповідачем у даній справі та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року вирішено питання судових витрат у даній справі (т.2 а.с.57).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради про визнання факту належності та визнання права власності на спадкове майно (т.2 а.с.112-113).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.1 а.с.8, 9, 42, 44).

12/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належало батьку позивача ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27 лютого 1998 року за реєстровим № 2-543, зареєстрованого в ДМБТІ 11 березня 1998 року в реєстровій книзі № 228 за реєстровим № 22 (т.1 а.с.48, 49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_7 помер (т.1 а.с.40).

08 липня 2010 року ОСОБА_5 - доньці ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку 12/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1 державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. за реєстровим № 2-769 право власності зареєстроване за № 5692876 державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 12 травня 2014 року (т.1 а.с.52).

08 липня 2010 року ОСОБА_8 - дружині померлого ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку 12/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1 державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. за реєстровим № 2-771 (т.1 а.с.50).

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_8 померла (т.1 а.с.11).

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений 08 липня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. за реєстровим № 4085, за яким заповідала все своє майно ОСОБА_3 (т.1 а.с.114).

ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.110).

Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 07 травня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спірного домоволодіння через те, у зв'язку з тим, що за життя ОСОБА_8 не зареєструвала право власності на 12/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.131).

22 липня 2015 року ОСОБА_5 подарувала належну їй 12/50 частин вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. за реєстровим № 1526, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 липня 2015 року за № 10506915 (т.1 а.с.223-227).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилалася на те, що її мати ОСОБА_8 за життя отримала свідоцтво про право на спадщину на 12/50 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, однак за життя не зареєструвала своє право власності в ДМБТІ (т.2 а.с.15-19).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на їх обґрунтованість та доведеність, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставною для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1299 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Батьками позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.1 а.с.8, 9, 42, 44).

12/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належало батьку позивача ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27 лютого 1998 року за реєстровим № 2-543, зареєстрованого в ДМБТІ 11 березня 1998 року в реєстровій книзі № 228 за реєстровим № 22 (т.1 а.с.48, 49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_7 помер (т.1 а.с.40).

08 липня 2010 року ОСОБА_5 - доньці ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку 12/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1 державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. за реєстровим № 2-769 право власності зареєстроване за № 5692876 державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 12 травня 2014 року (т.1 а.с.52).

08 липня 2010 року ОСОБА_8 - дружині померлого ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку 12/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1 державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. за реєстровим № 2-771 (т.1 а.с.50).

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_8 померла (т.1 а.с.11).

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений 08 липня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. за реєстровим № 4085, за яким заповідала все своє майно ОСОБА_3 (т.1 а.с.114).

ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.110).

Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. від 07 травня 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спірного домоволодіння у зв'язку з тим, що за життя ОСОБА_8 не зареєструвала право власності на 12/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.131).

22 липня 2015 року ОСОБА_5 подарувала належну їй 12/50 частин вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. за реєстровим № 1526, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 липня 2015 року за № 10506915 (т.1 а.с.223-227).

Судом першої інстанції витребувалися для огляду спадкова справа після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та спадкова справа після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.35-53, 109, 132).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася позивач ОСОБА_3 (т.1 а.с.110).

ОСОБА_5, яка успадкувала 1/2 частку 12/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, є зареєстрованою та проживала у буд. АДРЕСА_1 на момент смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.44, 45, 115-122).

З матеріалів справи вбачається, позивач ОСОБА_3 зверталася з первісними позовними вимогами до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно (т.1 а.с.2-4).

В ході судового розгляду справи, позивач уточнювала свої позовні вимоги та звернулася з позовними вимогами до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна І.О., про встановлення факту належності, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом (т.2 а.с.15-19).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року у даній справі залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради про визнання факту належності та визнання права власності на спадкове майно (т.2 а.с.112-113).

Таким чином, як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції відповідачем у даній справі за позовом ОСОБА_3 є ОСОБА_2

В абзаці 5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням_норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована на момент смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, у буд. АДРЕСА_1, та ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року у даній справі залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Дніпропетровської міської ради про визнання факту належності та визнання права власності на спадкове майно.

Отже, враховуючи зазначене та ухвалу суду від 26 січня 2018 року, ОСОБА_5 не залучена до участі у даній справі у якості належного відповідача, відповідно до ст.1268 ЦК України, та при розгляді даної справи судом першої інстанції у порушення вимог ст. 48 ЦПК України не вирішено питання щодо складу осіб, які братимуть участь у справі, чим порушено норми процесуального права при вирішенні зазначеного спору, що є підставою для скасування рішення у справі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про встановлення факту належності частини домоволодіння, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про встановлення юридичного факту належності частини домоволодіння, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді