15.03.2018 Провадження по справі № 2/380/107/18
Справа № 380/92/18
Рішення

Іменем України

15 березня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвоката: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що в с. Стадниця, по вул. Жовтнева, 7 Тетіївського району Київської області. Позовні вимоги мотивує тим, що вона являється власником вищевказаного житлового будинку. Відповідач зареєстрований в будинку, проте з вересня 2016 року там не проживає і добровільно знятися із реєстраційного обліку не бажає, чим створює їй перешкоди як власнику будинку в користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища дошлюбне прізвище Бровар а.с.7) є власником житлового будинку в с. Стадниця, по вул. Жовтнева, 7 Тетіївського району Київської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 28.02.2003 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.03.2003 року (а.с.5,6). Зміна нумерації будинку відбулася згідно рішення виконавчого комітету Стадницької сільської ради Тетіївського району Київської області № 10 від 16.01.2018 року (а.с.8).

В даному житловому будинку з 04.01.2009 року зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка відділу адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 29.01.2018 року (а.с.17). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 14.11.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 24.11.2016 року (а.с.9). Відповідач з вересня 2016 року в будинку не проживає, що підтверджуються довідкою Стадницької сільської ради № 15 від 10.01.2018 року (а.с.10).

Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Стаття 405 ч.2 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім?ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім?ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім?ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім?ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Враховуючи те, що відповідач з 24.11.2016 року не є членом сім?ї позивача тане відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, в житловому будинку більше року не проживає, але зареєстрований у ньому і тим самим чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 704,80 гривень документально підтверджених сплачених судових витрат.

Керуючись ст. 15,16,317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 72,150,156 ЖК України, ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354, п.9 ч. 1 перехідних положень ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 7 по вул. Жовтневій в с. Стадниця Тетіївського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої та жительки с. Стадниця, вул. Жовтнева, 7 Тетіївського району Київської області, понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Косович