РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.11.1998 року. Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач є батьком неповнолітньої дитини, котрий матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач на судовий розгляд справи не зявилась, однак її представник подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, визнає позовні вимоги.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не зявились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову..

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

З дослідженого судом свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №054507 встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.11.1998 року, актовий запис №278.

Свідоцтвом про народження серії І-ЕГ, №054507 підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі.

Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, котрий зобов»язаний утримувати неповнолітню дитину, а також беручи до уваги, що він повністю визнав позовні вимоги, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними і підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст.180, ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 михайла Степановича, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 18.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення складено 12.03.2018 року.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук