01 березня 2018 року м.Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої - судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за договором позики.
В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач викликався у судове засідання для надання пояснень та зясування обставин по справі. Судом на кожне судове засідання на адресу відповідача своєчасно направлялись судові повістки-повідомлення про місце, час проведення судового засідання, але відповідач не зявився.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Дослідивши матеріали цивільної справи, докази, суд встановив.
22 листопада 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №3190.
Згідно п.2 Договору гроші, що є предметом договору, передані позивачем та одержані відповідачем до підписання цього договору.
У п.3 Договору вказано, що позивач передає зазначену вище суму відповідачу, який зобовязується повернути таку ж суму грішми.
Пунктом 5 Договору передбачено, що за весь час фактичного користування грошовими коштами відповідач зобовязується сплатити позивачу 5% (пять) в місяць. Проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики двадцять пятого числа кожного місяця починаючи з 25 листопада 2011 року.
Відповідно до п.7 Договору, якщо відповідач своєчасно не поверне позивачу суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до положень ст.625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму основного боргу, несплачені проценти за користуванням грошовими коштами та 3 % (три) річних від простроченої суми.
У пункті 9 Договору зазначено, що в разі, коли відповідач своєчасно не поверне позивачу позику, а також при порушенні відповідачем умов сплати процентів позивач вправі предявити договір до стягнення в порядку і строки, передбачені чинним законодавством України.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволені.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто:

- 230194,10 грн. сума основного боргу за договором позики;

- 552465,84 грн. сума процентів за договором позики;

- 6905,82 грн. 3% річних від простроченої суми;

- 6090 грн. судові витрати у вигляді судового збору та 50 грн. вартість квитанції за отримання довідки курсу НБУ України.

Рішення суду набрало чинності.

З моменту набрання рішенням законної сили та до теперішнього часу відповідачем борг не погашений, жодної виплати по відсоткам за користування позикою не здійснювалося, у зв'язку з чим позивач змушений знову звернутися з позовом про стягнення відсотків за користування позикою за 23 календарних місяці, тобто з січня 2016 року по грудень 2017 року.

Основна сума боргу, стягнута за рішенням суду складає - 230194,10 грн..

Пунктом 5 Договору передбачено, що за весь час фактичного користування грошовими коштами відповідач зобовязується сплатити позивачу 5% (пять) в місяць. Проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики двадцять пятого числа кожного місяця починаючи з 25 листопада 2011 року.

5% (пять) від основної суми боргу, що відповідач повинен виплачувати позивачу щомісячно становить - 11509,70 грн..

11509,70 грн. (щомісячні 5% від основної суми боргу, які відповідач ОСОБА_2 повинен сплачувати кожного місяця відповідно до п.5 Договору) х 23 місяці (кількість місяців з моменту винесення рішення суду про стягнення боргу з відповідача, на протязі яких ОСОБА_2 не сплачує борг та проценту за користування позикою) дорівнює 264723, 21 грн..

3% (три) річних від простроченої суми боргу становить 6905,82 грн..

6905, 82 грн. (3% (три) річних від простроченої суми боргу) х 2 (кількість років з моменту винесення рішення суду про стягнення боргу з відповідача, на протязі яких ОСОБА_2 не сплачує борг та проценту за користування позикою) дорівнює 13811,65 грн..

Таким чином, загальна сума процентів за користування позикою складає 264723,21 грн. + 13811,65 грн. = 278534,86 грн..

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу виконання умов договору позиким та відповідальності за невиконання договору, регулюються нормами ст.ст.526, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України.

Надані суду докази свідчать, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2785,35 грн. стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 128, 133, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 суму відсотків за договором позики у розмірі 264723 грн. (двісті шістдесят чотири тисячі сімсот двадцять три) 21 коп. (двадцять одна).

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 13811 грн. (тринадцять тисяч вісімсот одинадцять) 65 коп. (шістдесят п'ять).

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 2785 грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят пять) 35 коп. (тридцять пять).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя