Номер провадження: 22-ц/785/2381/18
Номер справи місцевого суду: 509/2459/15-ц
Головуючий у першій інстанції Курочка В. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ТОВ «Гранит К» Уртаєва О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранит К» ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранит К» про стягнення 9 128 322 грн.,

встановила:

03 червня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок невиконання товариством з обмеженою відповідальністю «Гранит К» (далі - ТОВ «Гранит К») кредитних зобов'язань, було звернуто стягнення на предмети іпотеки. Проте, вартість предметів іпотеки на час їх передачі банку в порядку погашення боргу ТОВ «Гранит К» була зменшена у порівнянні з її дійсною ринковою вартістю.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_5 просив стягнути з ТОВ «Гранит К» 4 133 871,70 грн., а ОСОБА_6 просила стягнути з ТОВ «Гранит К» 4 994 450,30 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Гранит К» на користь ОСОБА_5 1 556 982 грн., стягнуто з ТОВ «Гранит К» на користь ОСОБА_6 880 391 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22 грудня 2015 року ТОВ «Гранит К» звернулось до суду із апеляційною скаргою на вищевказане рішення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2015 року дана апеляційна скарга була залишена без руху у зв'язку із несплатою апелянтом судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2016 року вищевказану апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись з даною ухвалою ТОВ «Гранит К» 22 квітня 2016 року звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на вказану вище ухвалу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року у задоволенні даної касаційної скарги було відмовлено, ухвалу апеляційного суду Одеської області залишено без змін.

09 жовтня 2017 року ТОВ «Гранит К» повторно подало до суду апеляційну скаргу із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та сплатою судового збору (т.1, а.с.217-223).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позовна заява ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ТОВ «Гранит К» про стягнення 9 128 322 грн, була задоволена частково і було стягнуто заборгованість, відповідно у сумі 1 156 982 грн., та 880 391 грн., а всього у загальній сумі 2 037 373 грн., що складає 22,32% від заявлених вимог. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Проте, зазначене рішення не оскаржується подружжям ОСОБА_6, а оскаржується ТОВ «Гранит К», яке ставить питання про скасування вказаного судового рішення і закриття провадження у справі, через порушення судом правил судочинства.

На думку колегії суддів, доводи заявника апеляційної скарги є законними і такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти ухваленого судового рішення, представник ТОВ «Гранит К» вказав, що в провадженні господарського суду Одеської області (суддя Грабован Л.І.) знаходиться справа № 1-7/158-09-3124 за заявою ТОВ «Південь Ін Буд» про визнання банкрутом ТОВ «Гранит К», код ЄДРПОУ № 21034925.

Так, ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.05.2009 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Гранит К» за загальною процедурою банкрутства, відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції, чинній до 18.01.2013 року, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ «Гранит К»

18.06.2009 року господарським судом Одеської області прийнято ухвалу підготовчого засідання суду, якою визнано грошові вимоги ТОВ «Південь Ін Буд» до ТОВ «Гранит К» на суму 241 948,31 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2017 року по справі № 1- 7/158-09-3124 звільнено керуючого санацією ОСОБА_7 від виконання повноважень керуючого санацією, припинено повноваження розпорядника майна - ОСОБА_8, призначено ОСОБА_4 керуючим санацією ТОВ «Гранит К» та передано йому повноваження органів управління.

Таким чином, на даний час в господарському суді Одеської області триває провадження у справі про банкрутство ТОВ «Гранит К», 04.10.2017 року судом затверджено зміни до плану санації ТОВ «Гранит К».

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_6 до боржника є майновими і полягають у наступному.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2006 року між АКБ «Інвестбанк» і ТОВ «Гранит К» був укладений кредитний договір, за яким банк надав ТОВ «Гранит К» кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 800 000 доларів США строком до 28.07.2007 року.

16.10.2006 року, в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Гранит К» перед банком за кредитним договором були укладені договори іпотеки, за якими:

ОСОБА_6 передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру під АДРЕСА_1;

ОСОБА_5 передав банку в іпотеку належну йому на праві власності квартиру під АДРЕСА_2.

Згідно договору іпотеки від 23.03.2007 року, ОСОБА_5, в забезпечення виконання ТОВ «Гранит К» зобов'язань за кредитним договором передав в іпотеку банку належні йому спільно з ОСОБА_7 офіс АДРЕСА_3.

В подальшому, у зв'язку з невиконанням ТОВ «Гранит К» зобов'язань перед банком за кредитним договором, на підставі виконавчих написів нотаріуса було звернено стягнення на предмети іпотеки:

нежилі приміщення офісу АДРЕСА_3, належні спільно ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які на підставі акту про передачу майна стягувачу від 13.06.2012 року, були передані банку в рахунок погашення боргу ТОВ «Гранит К» за кредитним договором в сумі 273870 грн. Тобто за рахунок належного ОСОБА_5 майна був погашений борг відповідача перед банком в сумі 136935 грн.;

нежилі приміщення офісу АДРЕСА_3, належні спільно ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які на підставі акту про передачу майна стягувачу від 28.05.2012 року були передані банку в рахунок погашення боргу ТОВ «Гранит К» за кредитним договором в сумі 619 010 грн. Тобто за рахунок належного ОСОБА_5 майна був погашений борг відповідача перед банком в сумі 309505 грн.;

квартиру АДРЕСА_2, належну ОСОБА_5, яка на підставі акту про передачу майна стягувачу від 28.05.2012 року була передана банку в рахунок погашення боргу ТОВ «Гранит К» за кредитним договором в сумі 710 542 грн. Тобто за рахунок належного ОСОБА_5 майна був погашений борг відповідача перед банком в сумі 710542 грн.;

квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_6, яка на підставі акту про передачу майна стягувачу від 28.05.2012 р. була передана банку в рахунок погашення боргу ТОВ «Гранит К» за кредитним договором в сумі 880391 грн. Тобто за рахунок належного ОСОБА_6 майна був погашений борг відповідача перед банком в сумі 880391 грн.

Таким чином, вказані позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 полягають у регресному стягненні суми грошових коштів з ТОВ «Гранит К», які були виплачені ОСОБА_6 кредитору - АКБ «Інвестбанк», замість боржника - ТОВ «Гранит К».

Проте, враховуючи процедуру санації ТОВ «Гранит К», згідно п.7 ч.1 ст.12 ГПК України, позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підвідомчі господарському суду та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог до п.7 ч.1 ст.12 господарсько-процесуального кодексу (далі - ГПК) України, в редакції, яка була чинною на момент прийняття судом оскаржуваного рішення, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником:

За змістом п. 4 Постанови Пленуму ВГС України «Про деякі питання підсудності і підвідомчості справ господарським судам» №10 від 24.10.2011 року до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (пункт 7 частини першої статті 12 ГПК). Зазначені справи відповідно до частини другої статті 4-1 ГПК України розглядаються в порядку провадження, передбаченому ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законами України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та «Про банки і банківську діяльність».

В ході розгляду справи в суді першої інстанції від представника ТОВ «Гранит К» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, однак ухвалою суду у задоволенні цього клопотання було відмовлено (а.с.153).

При цьому суд керувався тим, що згідно з п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 12 ГПК України доповнено п.7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах з майновими вимогами до боржника стосовно якого порушено справу про банкрутство. Оскільки ці зміни до закону набрали чинності 19.01.2013 року, то положення цього закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено після набрання чинності цим законом. Оскільки провадження про банкрутство ТОВ «Гранит К» порушено господарським судом до 19.01.2013 року, то дану справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, норми процесуального права не мають зворотної дії у часі та застосовуються судом на момент розгляду відповідної справи. Оскільки на момент прийняття рішення судом першої інстанції був чинним п.7 ч.1 ст.12 ГПК України, то провадження по даній цивільній справі мало бути закрите, у відповідності до ч.1 ст.205 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час розгляду даної справи в суді першої інстанції, оскільки позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є поточними вимогами до боржника - ТОВ «Гранит К», і виникли після порушення провадження у справі про банкрутство вказаного товариства.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з викладеним, та враховуючи, що суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що вищевказані позовні вимоги ОСОБА_6 можуть бути заявлені кредиторами лише в процедурі ліквідації боржника у межах справи про банкрутство та розглядатися судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство, то оскаржуване рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне повідомити позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Також колегія суддів вважає за необхідне стягнути с ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ТОВ «Гранит К» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4019,40 грн.

Сплачений судовий збір за подання касаційної скарги відшкодуванню ТОВ «Гранит К» не підлягає, оскільки суд касаційної інстанції не задовольнив касаційну скаргу вказаного товариства.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 377, ст.ст. 381 - 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранит К» ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранит К» про стягнення 9 128 322грн, закрити.

Повідомити позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Стягнути с ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранит К» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4019,40 грн. (чотири тисячі дев'ятнадцять гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 12.03.2018 року

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко