Справа № 426/6555/18
УХВАЛА

іменем України

16 березня 2018 року , м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Половинка В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача- ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька

встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області звернувся позивач із позовною заявою до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька, а саме: надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя та на зворотній в'їзд в Україну малолітній ОСОБА_4, 2009 року народження у супроводі матері ОСОБА_1, 1986 року народження, без згоди батька та супроводу батька дитини ОСОБА_3 на строк до досягнення дитиною повноліття; надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя та на зворотній в'їзд в Україну малолітній ОСОБА_4, 2009 року народження у супроводі матері ОСОБА_1, 1986 року народження, без згоди батька та супроводу батька дитини ОСОБА_3 на строк до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя та на зворотній в'їзд в Україну малолітній ОСОБА_4, 2009 року народження у супроводі матері ОСОБА_1, 1986 року народження, без згоди батька та супроводу батька дитини ОСОБА_3 на строк до досягнення дитиною повноліття; надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя та на зворотній в'їзд в Україну малолітній ОСОБА_4, 2009 року народження у супроводі матері ОСОБА_1, 1986 року народження, без згоди батька та супроводу батька дитини ОСОБА_3 на строк до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі Правила №57). Пунктом 3 Правил №57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до пп. 1 п.4 вказаних Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З аналізу вищевказаних положень випливає, що даною нормою передбачена можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а не на постійні виїзди дитини без згоди батька. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування, у тому числі у відповідній державі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 Конвенції Об'єднаних націй Про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, при розгляді судами такої категорії справ, суд має визначити відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, визначити надання одноразового дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон без згоди та супроводу одного із батьків з визначенням його початку і закінчення, а не на неодноразові виїзди без визначення країни та проміжку часу, дослідити докази необхідності виїзду дитини за кордон та обґрунтування терміну виїзду. (Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.07.2010 року).

Дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька не позбавленого батьківських прав надається кожного разу окремо ( тобто на кожен раз), при цьому в дозволі зазначається країна місце перебування та строк , на який дитина буде знаходитися за кордоном.

Встановлено, що в своїх позовних вимогах позивач не вказала певний проміжок часу, а просить надати дозвіл на строк до досягнення дітьми повноліття. Також в пункті першому та другому своїх позовних вимог не зазначила мети виїзду малолітніх дітей.

Таким чином підлягають уточненню позовні вимоги, позивачу потрібно зазначити період вивезення малолітніх дітей за кордон, вказати мету такого виїзду та уточнити до якої країни.

Окремо, слід зауважити, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дітей до досягнення ними повноліття , без згоди батька, суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків одного з батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавляє батька дітей можливості брати участь у їх вихованні та можливості спілкування з ними.

Відповідно до цілей Гаазької конвенції, суть якої полягає у тому, що один із батьків не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного місця проживання.

Також, позивачем в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дітей за кордон.

Також слід зазначити, що оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов'язковою. На підставі ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дітей, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Однак позивач не зазначає у позовній заяві чи зверталась вона до органу опіки та піклування з питанням про надання дозволу на виїзд дітей за межі України. Зокрема у матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи від органу опіки та піклування (висновок, рекомендації) про надання згоди на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини чи про відмову у цьому.

У відповідності з вимогами ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 95 ЦПК України, а саме: додані до позову копії документів не посвідчені належним чином відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Дерспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. №55, відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії (на копіях відсутній запис «Згідно з оригіналом» назви , особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дата засвідчення копій).

З урахуванням наведеного, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: надати до суду уточнену позовну заяву (конкретизувати зміст позовних вимог: чітко вказати період перебування за межами України малолітніх дітей із зазначенням дати перетинання кордону України в обох напрямках, на який позивач просить дозволити без згоди батька вивезти дітей, мету виїзду малолітніх дітей за кордон та країну); зазначити докази, що підтверджують ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дітей за кордон; надати висновок органу опіки та піклування стосовно зазначених позовних вимог.

При таких обставинах, відповідно до ст.185 ЦПК України, позов підлягає залишенню без руху та наданням строку для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача- ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали шляхом:

- надання до суду уточнену позовну заяву (конкретизувати зміст позовних вимог: чітко вказати період перебування за межами України малолітніх дітей із зазначенням дати перетинання кордону України в обох напрямках, на який позивач просить дозволити без згоди батька вивезти дітей, мету виїзду малолітніх дітей за кордон та країну);

- зазначити докази, що підтверджують ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дітей за кордон;

- надати висновок органу опіки та піклування стосовно зазначених позовних вимог;

- належно посвідчити додані до позову копії документів.

Роз'яснити позивачеві, що у разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка