Справа № 509/82/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року. смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Бокоч С.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ВДВС ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову надану по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_8,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

ОСОБА_6,

Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2018 року ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_8, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, який розташований за адресою: Одеська область, смт.Овідіополь, вул.Портова, 2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 січня 2018 року провадження по справі відкрито.

Одночасно з позовом позивачем було подано до суду належним чином оформлену заяву про забезпечення позову, відповідно до якої він просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, а саме 1/2 частини будинку, розташованого по вулиця Туполева, 35, смт.Овідіополь Овідіопольського району Одеської області .

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.08.2017 р. майно яке належало Позивачу, а саме частина будинку, розташованого по вул. Туполева, 35, смт.Овідіополь, придбано ОСОБА_8

Учасники процесу будь-якою ціною намагаються заволодіти майном, а тому вчинять так щоб подальший судовий процес став безперспективний для Позивача.

Даний факт свідчить про намагання учасників справи, створити обставини при яких можливе рішення на користь Позивача виконати буде неможливо.

Будь-яких повідомлень про відкриття виконавчих проваджень №49407434 та 49406967; про призначення оцінки; про надходження звіту про оцінку майна, а також торги 1-ші, 2-гі чи 3-ті, Позивач не отримував жодного разу, так само як і будь-якого повідомлення на його моб. № телефону не надходило (хоча № телефону Позивача його фактична адреса і адреса і контактні № телефону його представника, були відомі державному виконавцю).

Позивач та його представник в судовому засіданні заяву підтримали та просять суд її задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечують та просять суд у її задоволенні відмовити.

Представники третьої особи ВДВС в судовому засіданні віднесла вирішення цього питання на розсуд суду.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечує.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено в п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Як вибачається з заявленого позову позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним оспорюваного договору від 18.07.2017 р., без застосування наслідків його недійсності, тобто заявлено вимогу немайнового характеру.

Позовні вимоги майнового характеру, про право на нерухоме майно, позивачем не заявлялись, тому відсутній зв'язок між запропонованим заходом забезпечення позову і змістом заявлених позовних вимог, вид забезпечення позову, який заявник просить застосувати у своїй заяві про забезпечення позову, не пов'язаний з суб'єктивними правами позивача на предмет спору.

За цих обставин, з урахуванням змісту роз'яснень, наведених в п.20 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 5, у суду відсутні підстави для забезпечення знаходження нерухомого майна у володінні відповідача ОСОБА_8 на час розгляду судом даної справи.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у даній справі, предметом якої є вимоги немайнового характеру, не можуть застосовуватись заходи забезпечення позову, які мають майновий характер, зокрема, арешт майна.

Крім того, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України, позивач не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, що належить відповідачеві і знаходиться у неї, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним оспорюваного договору від 18.07.2017 р. щодо відчуження спірного майна.

В заяві позивача відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, що призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, а згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються лише на особистому припущенні заявника.

Таким чином, суд вважає, що заявник не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі протягом 15 днів апеляційної скарги.

Суддя А.І.Бочаров