У Х В А Л А

Справа № 183/1563/18

№ 2-з/183/28/18

26 березня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

23 березня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник, вказуючи на те, що має намір звернутися до суду з позовом про витребування майна, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, з чужого незаконного володіння до громадянина ОСОБА_2, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що його право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 визнано рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду у Дніпропетровській області від 09 листопада 2010 року по справі № 22ц-9759 від 2010 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2011 року № 6-5980св10. З метою реєстрації права власності на 1/2 частини, враховуючи накладення арешту на квартиру на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2009 у справі № 2-230/09 та наявністю обтяжень у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстрованому 10 вересня 2009 року за № 9044989 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н, від 10 вересня 2009 року Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, 08 лютого 2018 року заявник звернувся з заявою до суду про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-107/10. Проте, заявника повідомлено та видано копію ухвали суду від 15 жовтня 2015 року у справі № 2-107/10 провадження № 2-зз/183/26/15 про скасування заходів забезпечення позову, у тому числі арешту квартири АДРЕСА_1. За зверненням 12 березня 2018 року в порядку, встановленому чинним законодавством, про реєстрацію права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 16 березня 2018 року заявнику було відмовлено з підстав того, що даною кватирою повністю володіє з 06 липня 2017 року інший субєкт. Відповідно інформаційній довідці від 16 березня 2018 року № 117244298 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, який набув права власності на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2017 року, якою в свою чергу на підставі договору купівлі - продажу від 08 грудня 2015 року володіла ОСОБА_3, придбавши її у громадянки ОСОБА_4, яка володіла нею на підставі договору дарування № 4690 від 22 листопада 1996 року, визнаного удаваним рішенням Апеляційного суду у Дніпропетровській області від 09 листопада 2010 року по справі № 22ц-9759 від 2010 року. З огляду на викладене, вказує, що належне йому майно, 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, вибуло з його володіння поза його волі внаслідок протиправних дій ОСОБА_4

Зазначає, що йому відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звертаються до нотаріальних контор м. Новомосковська з метою продажу вказаної квартири для подальшого укривання майна та ускладнення оформлення належної йому долі у законну власність та має обґрунтовані побоювання, що до розгляду справи по суті вищевказана квартира буде у черговий раз продана або відчужена у будь-який інший спосіб. Зазначене, на думку заявника, обґрунтовує необхідність забезпечення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння до відкриття провадження у справі. З метою недопущення порушення його права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, допоки ОСОБА_2 ще не приховав своє майно і для того, щоб судовий захист в цілому виявився ефективним, а право на правосуддя - реалізованим вважає за необхідне просити застосувати захід забезпечення позову у формі накладення арешту на 1/2 зазначеної квартири.

Заява, у відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, розглянута без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до чч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За пп.2, 4, 5 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

- повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності;

- захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

- ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Водночас, заявником при поданні заяви не додержано вимог пунктів 2, 4 частини 1, частини 2 статті 151 ЦПК України, оскільки подана заява не містить:

- адресу електронної пошти заявника, або вказівку на наявність останньої;

- обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову заявленого позивачем у вигляді арешту, оскільки посилання на те, що даний захід забезпечення сприяє ефективності судового захисту та сприятиме не приховуванню майна не є таким обґрунтуванням, оскільки не вказує на неможливість застосування іншого заходу забезпечення;

- місця проживання чи перебування, поштових індексів зазначених заявником в заяві фізичних осіб, які можуть отримати статус сторони у справі: ОСОБА_4, ОСОБА_3, їх РНОКПП або вказівки на обізнаність щодо їх наявності, або номерів і серій паспорту, відомих номерів засобів звязку та адрес електронної пошти або вказівки на обізнаність заявника з приводу такої інформації.

За ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Крім того, не містить подана заява і належного, підтвердженого посиланнями на допустимі докази, обґрунтування необхідності забезпечення позову у справі та які обставини, з огляду на не долучення до матеріалів заяви доказів на підтвердження звернень до нотаріальних контор м. Новомосковська ОСОБА_4 та ОСОБА_2 свідчать про те, що ОСОБА_2, визначений заявником, як майбутній відповідач може ухилятися від виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Внаслідок викладеного подану заяву необхідно повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 153, 260 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення.

Суддя Д.О. Парфьонов