Справа № 513/1022/15-ц
Провадження № 2/513/6/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., секретаря Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому. з урахуванням уточнених позовних вимог від 02 листопада 2017 року, просить:

встановити факт належності ОСОБА_4, померлій 04 жовтня 2008 року житлового будинку літ А жилою площею 45,3 кв. м., загальною площею 77,0 кв.м, літ а навіс, ганок, літ. Б.-сарай, літ В вбиральня, літ Г сарай, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 огорожа, № 4 огорожа, № 5 огорожа, № 6 огорожа, №7 огорожа, І- вимощення, ІІ басейн, ІІІ водопровідний кран, що розташований за адресою: Одеська область Саратський район с. Ярославка, № 6;

визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на зазначений житловий будинок, який належав ОСОБА_4, померлій 04 жовтня 2008 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 жовтня 2008 року померла його мати ОСОБА_4. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса та за його заявою нотаріусом віідкрита спадкова справа № 121-09 щодо майна померлої ОСОБА_4 Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадкування на житловий будинок, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Інші спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщии згідно поданих заяв, які у подальшому оскаржили у судовому порядку. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19.10 2016 року задоволено позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Білгород-Дністровського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_3 про визнання заяви про відмову від спадщини та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 вересня 2017 року рішення Саратського райнного суду Одеської області від 19.10.2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Білгород-Дністровського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В решті рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили 27 вересня 2017 року.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. (а.с. 73).

Представник Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 76).

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, не повідомили суд про поважні причини неявки

( а.с.70-71, 81-82).

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований у 1958 році (а.с. 15-20), до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 ОСОБА_7 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Таким чином, підставою виникнення у спадкодавця права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів.

Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до виписки з по господарської книги по Ярославській сільській раді Саратського району Одеської області, особовий рахунок № 0132-3, власником будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Ярославка, вул. Першотравнева, № 6, рахувалась ОСОБА_4 (а.с. 26).

Як видно з довідки від 15.07.2015 року № 439 Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, вказаний будинок відповідає санітарним і технічним нормам та приданий для житла (а.с.28).

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 01 липня 2015 року складає 63244 гривні (а.с. 12-25).

Ст. ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯЛ № 918842, виданого Ярославською сільською радою Саратського району Одеської області, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, були ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

ОСОБА_4 померла 04 жовтня 2008 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 166393, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області 13 лютого 2009 року (а.с. 7).

До дня своєї смерті вона проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено довідкою № 856/02-17 від 08 листопада 2017 року Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 74).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина належний їй житловий будинок з господарськими будівлями під № 74, розташований по вул. Першотравневій в с. Ярославка Саратського району Одеської області.

Заповіту спадкодавець не залишила, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують спадкоємці першої черги.

28 березня 2009 року державний нотаріус Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 відкрив спадкову справу за заявою позивача.

Крім позивача спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в установленому законом порядку подали заяви про відмову від спадщини.

Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 83-97).

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Ярославка, вул. Першотравнева, № 6, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів на імя спадкодавця (а.с. 30).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

В задоволенні позову в частині встановлення факту належності ОСОБА_4, померлій 04 жовтня 2008 року, житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область Саратський район с. Ярославка, № 6, належить відмовити, тому що встановлення даного факту не має значення для охорони прав позивача або створення умов для здійснення ним майнових прав.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, ч.2 ст. 1223, 1261, 1268- 1270 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, ст. 89, ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під 6 (шостим) номером, розташований по вул. Першотравнева в с. Ярославка Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_4, яка померла 04 жовтня 2008 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Бучацька