П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 березня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Бисага Т.Ю.,

секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 серпня 2014 року по справі №308/16915/13-ц (Головуючий: Ференц А.М.) -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 26 квітня 2006 року між ними та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/4070/74/25270, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 35 000 доларів США строком до 25.04.2026 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних.

У забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 укладено договір поруки №б/н від 27.04.2006 року.

Однак, взяті на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування ОСОБА_4 належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.08.2013 року складає 333 986,86 грн..

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» в особі Закарпатської обласної дирекції ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 494 440,05 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій просить рішення у частині стягнення заборгованості за кредитним договором №014/4070/74/25270 від 26 квітня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 за договором поруки відмовити, так як прострочення погашення по кредиту у позичальника, яке вказує банк у наданому суду розрахунку нарахувань, виникло у позичальника ще 15.09.2006 року і у банку виникло право звернутися до суду з вимогою про стягнення всієї суми кредиту з позичальника та поручителя, однак банк не скористався цим правом. 27.09.2013 року банк звернувся до суду з вимогами про солідарне стягнення боргу з позичальника та поручителя, тобто після спливу більш ніж 7 років з моменту настання права вимоги до поручителя - 15.09.2006 року. Разом з тим, банк направив відповідачам вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту не пізніше 60 календарних днів із моменту отримання вимоги і позичальник отримав вимогу 23.06.2012 року. У вимогах банк встановив дату дострокового погашення всієї заборгованості за кредитом і повідомив про це позичальника і поручителя і відповідно кредит повинен бути погашений не пізніше ніж 23.08.2012 року. Оскільки, позивач звернувся до поручителя більше ніж через шість місяців (тобто 5 березня 2012 року) після настання строку виконання зобов'язань, то в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припинила свою дію.

ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» подав заперечення на апеляційну скаргу в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін, так як застосування ч.4 ст.559 ЦК України є безпідставними.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 26 квітня 2006 року між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/4070/74/25270, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 35 000 доларів США, строком до 25.04.2026 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних.

У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір поруки №б/н від 27.04.2006 року.

Із заяви про збільшення заяви про збільшення позовних вимог та доданого розрахунку ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» вбачається, що станом на 19.08.2014 року складає 744 697,47 грн. з яких: 26 639,43 доларів США, що становить 345 049,24 грн. заборгованість за кредитом; 7 673,44 доларів США, що становить 99 390,81 грн. заборгованість по відсоткам, 300 257,42 грн. нарахована пеня (а.с.42-48).

Розрахунок заборгованості по кредиту ОСОБА_1 не оспорюється.

Вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором направлена банком ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - 15.06.2012 року (а.с.18, 19).

Згідно договору поруки від 27.04.2006 року укладеного між АППБ «Аваль» та ОСОБА_5 сторони визначили, що порука також припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (п.4 ст.559 ЦК України).

25 листопада 2010 року між сторонами укладеного додаткову угоду №014/4070/74/25270/1 до кредитного договору №014/4070/74/25270, яким ОСОБА_1 надав згоду на зміну умов Кредитного договору відповідно до Додаткової угоди та підтверджує, що його зобов'язання, як Поручителя (порука) відповідно до Договору поруки від 26 квітня 2006 року зберігається та забезпечуються виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором.

Згідно п.4.1 договору поруки сторони договору визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання і відповідно до п.8.1 кредитний договір діє до повного погашення кредитної заборгованості і застосування ч.4 ст.559 ЦК України є безпідставними.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин із посиланням на вимоги ст.ст.526, 551, 554, 1049, 1054 ЦК України обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і посилання на вимоги ч.4 ст.559 ЦК України є безпідставними та суперечать умовам договору укладеного між сторонами.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 серпня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2018 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой