Справа № 383/302/17
Номер провадження 2/383/15/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Одінцової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, справу № 383/302/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належного їй на праві власності будинку, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 183-А, м. Бобринець Кіровоградської області, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з житлового будинку за вказаною адресою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: вул. Шевченка, 183-А, м. Бобринець Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.09.2015 року, індексний номер 44056161. 21.05.1975 року у вказаному будинку прописала відповідача, оскільки з 1975 року проживали з ним в цивільному шлюбі. На даний час стосунки з відповідачем носять формальний характер, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, застосовує до позивачки методи психологічного та фізичного впливу, неодноразово виносив речі з будинку та гроші, які позивачка відкладала на поховання. Враховуючи те, що відповідач без будь-яких правових підстав зареєстрований та проживає у житловому будинку, власником якого є позивачка, чим створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що фактично продовжує проживати з відповідачем однією сімєю, веде з ним спільний побут, пере йому одяг та готує їжу, але відповідач останнім часом зловживає спиртними напоями та психологічно тисне на неї, тому просить виселити відповідача з належного їй на праві власності будинку.

В судове засідання 12.03.2018 року позивач та представник позивача не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання в якому просив провести судове засідання 12.03.2018 року без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 заперечили проти задоволення позову та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснив, що з 1975 року проживає з позивачкою у цивільному шлюбі у житловому будинку за адресою вул. Шевченка, 183-А, м. Бобринець Кіровоградської області. Від спільного проживання мають повнолітню дочку яка проживає окремо. За час спільного проживання за рахунок власних грошових коштів ним були здійснені суттєві поліпшення домоволодіння, а саме перебудував повністю будинок, замінив вікна та двері, провів газ, воду, побудував підсобні приміщення, заасфальтував двір. На даний час сімейні стосунки з позивачкою не припинені, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, він оплачує комунальні послуги, позивачка готує йому їжу та пере одяг, з позивачкою не свариться на насильство в сімї не вчиняє. Також вказав, що іншого житла не має та має намір звернутися до суду з позовом про визнання права власності на частину будинку.

В судове засідання 12.03.2018 року відповідач та представник відповідача не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги не визнали в повному обсязі та заперечили проти їх задоволення.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані в їх сукупності приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: вул. Шевченка, 183 А, м. Бобринець Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.09.2015 року, індексний номер: 44056161, державна реєстрація права власності здійснена 14.09.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_5, номер запису про право власності: 11221916 (а.с.7; 8).

Згідно копії домової книги на домоволодіння за адресою: Шевченка, 183 А, м. Бобринець Кіровоградської області (а.с.9-10) та відомості про реєстрацію Бобринецького РС УДМС від 04.05.2017 року (а.с.19), відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 21.05.1975 року має зареєстроване місце проживання за адресою: Шевченка, 183 А, м. Бобринець Кіровоградської області, тобто відповідач більше 40 років проживає у будинку за вказаною адресою звідки позивач має намір його виселити.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Підстави та порядок позбавлення членів сімї власника права користування жилими приміщеннями визначені у ст.157 ЖК України, якою визначено, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Як встановлено судом та визнано сторонами в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1975 року проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, від спільного проживання у них народилась дочка.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідача, оскільки відповідач, як член сімї власника житла, постійно та безперервно із травня 1975 року проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 А, м. Бобринець Кіровоградської області, на час звернення з цим позовом до суду фактичні шлюбні відносини між сторонами не припинено, сторони ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет, відповідач іншого помешкання для проживання не має та має намір звернутися до суду з позовом про визнання права власності на частину будинку, окрім того вимога про зняття особи з реєстраційного обліку судом не ґрунтується на Законі, за таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову, який є необгрунтованим та безпідставним.

Доводи позивача викладені у позовній заяві про неможливість спільного сумісного проживання з відповідачем внаслідок застосування останнім відносно неї методів психологічного та фізичного впливу, судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказам у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.316, 317, 319, 382, 379, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 156, 157 ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Кіровоградської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, п.і. 27200.

Представник позивача: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії ЕА № 667111, виданий 01.12.1999 року Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, п.і. 27200.

Представник відповідача: адвокат ОСОБА_4, свідоцтво про право зайняття адвокатської діяльності № 272/н від 23.04.2007 року № 5/07.

Повне судове рішення складено 21.03.2018 року.

Суддя І.М. Адаменко