Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3360/15
Провадження № 6/711/46/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

03.03.2018 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ним зобовязань за виконавчим листом №711/3360/15-ц від 22.10.2015 року про стягнення з нього матеріальних збитків на користь ПАТ «БМ Банк».

В обґрунтування подання вказує, що в відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на виконанні знаходиться виконавче провадження № 53494309 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/3360/15-ц від 22.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 6412223 грн.

Станом на 20.02.2018 року боржник рішення суду не виконує, виклики та вимоги державного виконавця ігнорує, а також не здійснює будь-яких дій для погашення боргу за виконавчим документом.

Також вказує, що при неодноразовому виході за адресою: АДРЕСА_1 двері державному виконавцю ніхто не відкриває.

А тому, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ним своїх зобовязань згідно з рішенням суду.

В судове засідання представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не зявився, хоча про день, час та місце розгляду подання був повідомлений в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали подання державного виконавця та матеріали цивільної справи № 711/3360/15-ц, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження №53494309 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/3360/15-ц від 22.10.2015 року про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» у розмірі 6412223 грн. (шість мільйонів чотириста дванадцять тисяч двісті двадцять три гривні) на відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виконавче провадження перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 01.03.2017 року відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження.

Станом на 20.02.2018 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.08.2015 року боржником ОСОБА_2 не виконане. Боржник на вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду не реагує та ухиляється від його виконання.

В ході виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано ? частину квартири АДРЕСА_2, яка арештована.

Також в судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за місцем проживання та реєстрації боржника, яка зазначена у виконавчому документі: вул. Припортова (колишня Г. Сталінграду), 46, кв. 123 у м. Черкаси, та складено акти про те, що боржник двері державному виконавцю не відчиняє.

На запити державного виконавця від 17.07.2017 року Державною фіскальною службою України та Пенсійним фондом України надано відповіді, з яких вбачається, що інформація щодо ОСОБА_2 стосовно його сум доходу та сум утриманого з них податку, номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України, а також щодо отримання пенсії і про останнє місце роботи, - відсутня.

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру ТСЦ № 7141 Управління МВС в Черкаській області станом на 17.03.2017 року за громадянином ОСОБА_2 транспортні засоби серед зареєстрованих не значаться.

З наданої до матеріалів подання довідки Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України на № 9522 від 31.10.2017 року вбачається, що згідно наявних в базі даних щодо перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_2 останній перетинав державний кордон України 18.09.2016 року.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обовязки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року та Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року), ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та зясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Статтею33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у звязку з ухиленням особи від виконання зобовязання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець посилається на те, що ним у порядку примусового виконання виконавчого провадження проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду (накладено арешт на майно боржника, здійснюється перевірка майнового стану боржника; отримано ухвалу суду на привід боржника до державного виконавця), однак ці заходи є безрезультативними, оскільки вимоги державного виконавця щодо термінового виконання рішення суду боржником проігноровані, ухвала суду про примусовий привід не виконана в звязку з відсутністю боржника за місцем проживання і на даний час сума присуджена до стягнення з боржника на користь ПАТ «БМ Банк» залишається несплаченою.

Виконавчий лист № 711/3360/15-ц про стягнення з боржника на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості у розмірі 6412223 грн. видано 22.10.2015 року, однак будь-яких дій направлених на погашення збитків боржник не здійснював.

Таким чином, суд вважає, що таке тривале невиконання рішення суду, при наявності можливості здійснювати погашення заборгованості, свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання судового рішення.

Будучи обізнаним про існуючу заборгованість, боржник не зявляється на виклики до державного виконавця для дачі пояснень, не сприяє та не вживає заходів, направлених на виконання рішень суду (відчуження майна з метою сплати боргу, відрахування певної частини доходу від здійснення діяльності тощо).

Невиконання боржником рішення суду не зумовлено обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності в нього майна, неможливості бути працевлаштованим, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Тобто обставини, які склалися, свідчать, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, хоча має можливість хоча б частково виконувати його.

Відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними статтею 441 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що дії державного виконавця спрямовані на реальне та своєчасне виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.08.2015 року, а тому подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, підлягає до задоволення.

При цьому, виконання даної ухвали слід покласти на відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про державну прикордонну службу України», ст.ст. 2, 4, 131, 247, 258, 260, 261, 353, 441, 446 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України гр-на України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3) без вилучення паспортного документа, до виконання зобовязань за виконавчим документом: виконавчий лист № 711/3360/15-ц від 22.10.2015 року.

Копію ухвали направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Виконання даної ухвали покласти на відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий: В.М.Скляренко