ЄУН № 337/3111/17
Справа № 2/337/69/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Куліш Л.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові вказав, що на обліку в службі (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 19.05.2015 року перебувають малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Батько дітей ОСОБА_2, та мати дітей ОСОБА_1 мешкають за адресою: АДРЕСА_1, батьки ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, мати ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, батько працює двірником в КУ «ЗМБДЛ № 5». 11.08.2017 року спеціалістами відділу спільно з начальником відділу соціальної роботи по Хортицькому району ЗМЦСССДМ був здійснений вихід за місцем проживання дітей, під час відвідування було складено акт, згідно якого родина проживає в однокімнатній квартирі, санітарно-гігієнічний стан квартири не задовільний, всюди бруд, розкидані речі, в квартирі стояв сморід від тютюну, алкоголю та брудної білизни. На кухні відсутній холодильник, відсутня пральна машина. В кімнаті де проживають діти разом з батьками, антисанітарія, відсутні умови для розвитку та навчання дітей. У санвузлі відсутнє водопостачання, є тільки унітаз, але відсутній змивний бачок, ванна та умивальник також відсутні. Водопостачання є лише на кухні, газ в квартирі відсутній, їжа готується на саморобній електричній плитці. На момент перевірки продукти харчування були відсутні. За час перебування дітей на обліку у відділі, з 19.05.2015 року позитивних змін у поведінці батьків та у створенні належних умов проживання дітей, не відбулося. Під час відвідування родини 11.08.2017 року батьки дітей знаходилися в стані алкогольного сп'яніння. Мати перебувала у непритомному стані та без одягу, на дивані, батько в цей час вживав алкогольні напої з невідомим чоловіком, який себе не назвав, малолітні тим часом знаходилися в одній кімнаті з матір'ю та дивилися телевізор. На запитання спеціаліста служби, чи вони їли, ОСОБА_4 відповіла, що ні. Враховуючи умови проживання дітей та відсутність догляду за ними, злісне невиконання батьками обов'язків, після неодноразового відвідування родини, письмової заяви сусіда родини, на підставі розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 22.08.2017 року № 405 «Про негайне відібрання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з тим, що перебування дітей в сім'ї загрожує їх здоров'ю та життю. Малолітні тимчасово влаштовані до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР.

Оскільки батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки по вихованню своїх малолітніх дітей, просить позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь особи чи установи, на утриманні, якої будуть знаходитися діти, аліменти у твердій грошовій сумі 888 грн. 50 коп., щомісяця і індексацією, починаючи з дня подання позову і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь особи чи установи, на утриманні, якої буде знаходитися ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі 713 грн., щомісяця і індексацією.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Суду пояснила, що родина ОСОБА_3 з 19.05.2015 року перебуває на обліку. Батьків неодноразово попереджали про виконання батьківських обов'язків, але вони продовжували вживати алкогольні напої, застосовувати фізичну силу відносно своїх малолітніх дітей. Дочці ОСОБА_5, виповнилося шість років, сину ОСОБА_6 - три роки, дошкільний дитячій заклад вони не відвідують. Батьки обіцяли влаштувати ОСОБА_4 до школи, але не влаштували, комісію не проходили, не були підготовлені до навчального року. Квартира відповідачів складається з однієї кімнати, в квартирі повна антисанітарія, санвузол не працює, ванна відсутня, є унітаз, але відсутній змивний бочок, на кухні відключений газ за аварійний стан. Їжі для дітей не було, відсутній холодильник. При відвідуванні родини 11.08.2017 року на питання проте, що їли діти, батьки відповіли, що їли груші, сливи і коли, запитали ОСОБА_4 проте, чи хоче вона їсти, та відповіла що дуже, відвідування родини відбувалося о 12 годині дня, про результат відвідування був складений акт. Коли члени комісії виходили з квартири, то почули голосний крик у квартирі та плач дітей: « Не бий, не чіпай», після чого вони були вимушені викликати поліцію, дочекалися поліцію, разом зайшли у квартиру та побачили, що діти плакали, старша дитина була пригнічена, на тулубі дитини були садна, які вони сфотографували, приблизно через 40 хвилин. Після цих події вони направили документи про притягнення батьків до кримінальної відповідальності за ст.. 166 КК України. На разі діти перебувають у центрі реабілітації дітей з 22.08.2017 року. Станом на 13.09.2017 року в квартирі підключений унітаз, змінена пральна машина, у квартирі порядок, з'явився килим. В квартирі є диван та розкладне крісло де спали діти. Просить позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти, бо залишення дітей у сім'ї буде не на користь дітей.

Відповідачка ОСОБА_1 з позовом згодна частково. Суду пояснила, що у неї двоє дітей, дівчинці шість років, хлопчику 3 роки. Вони проживають в однокімнатній квартирі. Вона не заперечує, проти того, що говорив представник позивача, але вони з чоловіком змінюються, вони здійснюють ремонт на кухні, придбали шпалери, підключили газ. Холодильнику у них дійсно не має, але вони купують продукти на один раз. У кімнаті навели порядок, все прибрали з пилососом та вимили з хлоркою, випрали одяг поскладали в шафу, дитячій одяг випрасували, для ОСОБА_4 придбали парту. Крім того ОСОБА_4 вони в школу не збиралися вести, вона відвідує садочок. Дійсно батько побив дітей один раз, але це було в наслідок алкогольного сп'яніння, бо він був агресивним. На теперішній час вони не вживають алкоголь, не сваряться. Здійснили ремонт. Дітей вона відвідує в центрі, приносила їм банани, сік, виноград, спілкується з ними. Дати відвідувань дітей вона вказати не може, але відвідувала приблизно 6 разів. З позовом згодна в частині того, що вони вели аморальний спосіб життя, але вона заперечує проти позбавлення батьківських прав, просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом згодний частково. Суду пояснив, що він підтримує пояснення дружини, дітей вони били лише два рази, один раз він, один раз дружина. Дітей він також відвідував у центрі, приблизно три рази, бо він працює з 06-00 години по 14-00 години, а в іншій час допомагав робити ремонт у квартирі. Він розуміє, що дітей бити не можна, більше цього робити не буде.

У наступні судові засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 не з'явилися, поважну причину не явки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується підписами у розписках (а.с.96, 98), тому, суд вважає за можливе продовжити розгляд справ у відсутності відповідачів по наявних у справі матеріалах.

Представник третьої особи ОСОБА_7 позов підтримала. Суду пояснила, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поступили в КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР 22.08.2017 року. Загальний стан дітей був тяжким, діти були побиті, тому вони зробили висновок, що у сім'ї було насилля, діти перебували у стані стресу. ОСОБА_6 - маленька дитина йому в грудні виповниться три роки, рівень розвитку дитини не відповідає віку, дитині потрібна соціалізація. У дитини енурез, він не проситься до туалету, це можливо в результаті стресу, у дитини інші ознаки - коли він сам заколисує себе перед сном, засипає тільки з сестрою. У дитини відсутній контакт з матір'ю, він потребує допомоги психіатра. На диску видно, як дитина змінюється вдень, ОСОБА_4 виступає в ролі няньки. ОСОБА_6 дуже плаксивий, відсутні взагалі емоції, вони не розвинуті, у дитини не відбувається соціалізація. ОСОБА_5 також потребує допомоги, дитина не орієнтується у собі та оточуючих, у неї тривожний стан, вона залякана, нічого не каже, бо їй заборонили, щось казати. Емоційні стосунки у сім'ї відсутні, вона уявляє себе окремо від сім'ї. Дитина хвороблива, казала, що їла лише «Мівіну», інші продукти не їла, дитина не наїдалася. З малюнків вбачається, що вона дуже боїться батька, у неї тривога. Маму дитина згадує. Дитині шість років, але садок вона не відвідує, всеж хоче додому. У вересні батьки відвідували дітей чотири рази: 02.09.2017 року, 09.09.2017 року. 19.09.2017 року, 03.10.2017 року. ОСОБА_5 казала, що папа коли вип'є горілки, б'є ОСОБА_3. Крім того, у центрі діти знаходяться разом, за цей час діти між собою ніколи не сварилися. Дівчина опікується братом, хвилюється за нього, знає як за ним доглядати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, свідків суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 68 Конституції України зобов'язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва народження НОМЕР_3 від 22.09.2011 року, ОСОБА_4, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками записані ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с. 5).

Відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його батьками записані ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с. 6).

Як вбачається з наказів Запорізької міської ради служби (управління) у справах дітей 01-08/270, 01-08/271 від 19.05.2015 року діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 взяті на облік, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах (а.с. 5, 6 зворотна сторона).

Відділом Хортицького району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово здійснювалися обстеження умов проживання малолітніх: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актами: № 01-26/1087 від 29.05.2017 року, 10-09/1463 від 11.08.2017 року, № 10-09/1551 від 21.08.2017 року (а.с. 10, 13, 14).

Згідно довідки про відвідування Запорізької міської ради служби (управління) у справах дітей від 11.08.2017 року за № 10-09/1164, спеціалістами відділу було залишено письмове запрошення до відділу батькам дітей (а.с. 15), крім того ОСОБА_2 особисто отримав запрошення на комісію з питань захисту дитини, яке було призначене на 16.08.2017 року (а.с. 15 зворотна сторона).

Як вбачається з витягу з протоколу, 16.08.2017 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району, де було вирішено попередити батьків про наслідки невиконання батьківських обов'язків, зобов'язати щопонеділка з'являтися у відділі по Хортицькму району служби у справах дітей ЗМР, надано час для створення належних умов для проживання та розвитку їх малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 2-3)

Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району від 22.08.2017 року № 405 «Про негайне відібрання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1» у зв'язку з тим, що перебування дітей в сім'ї загрожує їх здоров'ю та життю, малолітні відібрані від батьків ОСОБА_2, ОСОБА_1, тимчасово влаштовані до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР.

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району № 01/01-11/0920 від 22.08.2017 року, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_1 відносно їх малолітніх дітей, орган опіки та піклування, керуючись інтересами дитини, дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав вважає, що на сьогоднішній день є підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17-18).

Відповідно листа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 05.10.2017 року за № 01-14/233 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 поступили у Центр 22.08.2017 року о 14 годині 30 хвилин. ОСОБА_3 мав недоглянутий вигляд, був у брудному одязі, волосся брудне. Під час огляду у дитини виявлені садна та гематоми лобне - скроневої області голови, на лівій щоці гематома 1,0-1,5 см в діаметрі, на спині в поперековій справа, в паховій області справа, на сідницях, стегнах та гомілках множинні гематоми до 0.5-1,0 см в діаметрі, на лівому плечі, в області шиї з ліва, на передпліччі садна та подряпини лінійного характеру до 3 см. 23.08.2017 року ОСОБА_8 оглянутий урологом КУ ЗГМДБ № 5, дитині встановлений діагноз «Стволова гіпоспадія», дитина потребує оперативного лікування. З 26.08.2017 року по 06.09.2017 року дитина знаходилася на стаціонарному лікуванні в КУ ЗГМДБ № 5 з діагнозом «ОРВІ, о.Рінофарінгіт, о.лівостороній середній катаральний отит».

ОСОБА_4 поступила в центр в неохайному вигляді з брудним волоссям, кожні покрови чисті, стан дитини задовільний (а.с. 56).

З листів КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 16.11.2017 року, від 14.12.2017 року, від 18.01.2018 року, № 01-14/57 від 14.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відвідувала дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які перебувають у центрі з 22.08.2017 року на повному державному забезпеченні: 03.08.2017 року, 09.09.2017 року, 18.09.2017 року, 03.10.2017 року, 12.10.2017 року, 22.11.2017 року , 06.01.2018 року, 02.02.2018 року. 23.10.2017 року вона прийшла у центр в стані алкогольного сп'яніння , тому в побаченні було відмовлено. Мати дітям приносить гостинці. Батьки до центру з питання повернення дітей не зверталися, матеріально не допомагали (а.с. 72, 91, 92, 102).

Відповідно до повідомлення директора Запорізького міського центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді за № 422/03-Х від 14.02.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 до відділу за допомогою у вирішені проблемних питань в родині та стосовно взяття їх родини під соціальних супровід не зверталися (а.с. 101).

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює у Запорізькому міському центрі соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді, на посаді начальника відділу. Вперше з родиною ОСОБА_1 вона познайомилась 11.08.2017 року, як з сім'єю яка перебуває у складних життєвих умовах. В цей день, коли вони прийшли до родини ОСОБА_1, постукали, вийшов невідомий чоловік, вони умовили його щоб впустив в квартиру поспілкуватися з батьками дітей. Вийшов батько, він перебував у стані алкогольного сп'яніння в квартиру не хотів пускати, але коли вони зайшли, то побачили, що мати спить на дивані без нижньої білизни, діти у цей час ходили поряд з нею. На кухні стояли алкогольні напої. При спілкуванні з старшою дитиною вони з'ясували, що вона їла грушу та сливу. Вони провели бесіду з батьком, мати в цей час спала, після чого вийшли з під'їзду та почули з другого поверху крик батьків на дітей, а дівчинка кричала: «Мама не треба». Вона припускає, що батьки таким чином виховують дітей. Після чого вони викликали поліцію, з якою повернулися у квартиру, побачили, що мати вже прокинулась, діти плакали, боялися до них підходити. Мати заборонила їм підходити до дітей, але вони побачили на дівчині червоні плями на тілі на плечі. У квартирі перебував стійкий запах алкоголю та нікотину, різкий запах туалету кота, речі були розкидані. У хлопчика в ліжку була лише клейонка, він був одягнутий у велику футболку. У дівчинки було розкладне крісло, для батьків диван. На кухні стояли склянки тарілки, холодильника в квартирі не має, газ у квартирі відключений, стояла електроплитка, запасів їжі не було. Батьки пояснили, що діти побилися між собою.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він сусід родини ОСОБА_1, його квартира знаходиться під квартирою ОСОБА_1. Батьки постійно шумлять, обидва випивають, дебоширять, між собою деруться. Дітей у них двоє: дівчинка та хлопчик. Молодшу дитину він бачив приблизно три рази на рік, на вулицю його не виводять гуляти. Дівчинка виходить на вулицю. Він через стіни та вікна чує, як батьки постійно на неї кричать, найчастіше мати, нецензурною лайкою. Влітку батьки курять на балконі, в взимку на кухні Він був у них в квартирі два рази. Перший раз коли вони його затоплювали, він побачив, що у ванній кімнаті відсутня ванна, на її місці пусто, з труби текла гаряча вода. В другий раз він до них заходив, коли просив зробити тихіше музику, яка гучно звучала. Батьки у вихідні дні постійно у нетверезому стані, та у такому стані після зарплати. Коли вони п'ють, то між собою б'ються, через ревнощі. ОСОБА_5 виходить на вулицю гуляти сама без дорослих. До органів опіки, він вимушений був звернутися за допомогою, коли вони його затоплювали, його дружина піднялася до них та побачила, що дорослі були п'яні та спали, діти були самі, він хвилювався щоб діти не відчинили газовий кран, бо не знав, що у них відключений газ. Одного разу він бачив, як бабця гуляла з дітьми на вулиці, батьки в цей час кричали з балкону, а бабця не пускала дітей до матері, а коли мати вийшла на вулицю то вчинила бійку зі своєю матір'ю, побила її, а батько в цей час забрав дітей додому.

У судовому засіданні 16.11.2017 року, у присутності психолога ОСОБА_11, відбулося спілкування з дитиною ОСОБА_4 де дитина пояснила, що до неї у групу, під час перебування в центрі, приїздили мама, папа та бабуся. Вдома вона проживала разом з мамою, папою та братиком. В садочок вона не ходила, бо її туди не водили, але вона хотіла.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно з положеннями ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно зазначених норм права, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини.

Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Судом встановлено та не спростовано відповідачами, що відповідачі нічого ні змінили в умовах проживання дітей вдома, санітарному стані квартири, продовжують зловживати алкогольними напоями, вести асоціальний спосіб життя, що ставить під загрозу життя та здоров'я дітей, не достатньо проявляють батьківської уваги та турботи по відношенню до дітей.

Враховуючи вищевказане, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 батьківських прав є обґрунтованими, доведеними, тому підлягаючими задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів на користь особи чи установи, на утриманні, якої будуть знаходитися діти, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника(ст.14 СК України).

Як передбачено у ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу.

В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування (ст.246 СК України).

Порядок стягнення аліментів, та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст. 193 Сімейного кодексу України.

Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Таким чином, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів, або зробить неможливим його виконання в цій частині.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району щодо стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 аліментів на користь особи чи установи, на утриманні, якої будуть знаходитися діти, передчасні і задоволенню не підлягають.

Крім того, у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Керуючись ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1), та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2) батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. з кожного окремо.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено судом 07.03.2018 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик