Ухвала

6 березня 2018 року

м. Київ

справа № 681/1798/14-ц

провадження № 61-1120 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля»,

відповідачі: ОСОБА_3, Фермерське господарство «Аграрник-К»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року у складі судді Горщак А. Г. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2015 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Варвус Ю. Д., Кізюн О. Ю.,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» (далі - ТОВ «НВП «Канола-Поділля») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, Фермерського господарства «Аграрник-К» (далі - ФГ «Аграрник-К») про визнання договору оренди землі поновленим, визнання недійсним договору оренди землі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 травня 2009 року було зареєстровано укладений між ним та відповідачем ОСОБА_3 договір оренди належної останньому на праві власності земельної ділянки площею 4,6062 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Дубовий Гай Новоселицької сільської ради Полонського району, що був укладений строком на 5 років, таким чином, із 12 травня 2009 року договір оренди набув чинності. Орендар до закінчення строку дії договору, 11 квітня 2014 року направив орендодавцю письмову пропозицію з проектом додаткової угоди, в якій запропонував поновити договір оренди землі, на що відповідач не відреагував. Оскільки до цього часу позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою, а відповідач протягом місяця після закінчення строку договору оренди землі не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди, тому договір вважається поновленим відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі». Крім того, 19 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Аграрник-К» укладено договір оренди землі, який, на думку позивача, слід визнати недійсним, оскільки порушено його переважне право на оренду спірної земельної ділянки.

Збільшивши під час розгляду справи позовні вимоги, ТОВ «НВП «Канола-Поділля» остаточно просило визнати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 та позивачем, зареєстрований у Полонському відділі Хмельницької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру 12 травня 2009 року за № 30, поновленим на період до 12 травня 2019 року на тих самих умовах, які передбачені договором, зі встановленою орендною платою в грошовій формі в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; визнати недійсним договір оренди землі, укладений 19 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ФГ «Аграрник-К», зареєстрований реєстраційною службою Полонського районного управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та скасувати його реєстрацію, а також стягнути судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_3 позову не визнав, посилаючись на те, що позивач не дотримався вимог Закону України «Про оренду землі» та лише після закінчення строку дії договору оренди землі направив листа про намір продовжити дію цього договору без проекту додаткової угоди. Також заперечив стосовно того, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, вказавши, що з 2014 року земельна ділянка перебуває в оренді ФГ «Аграрник-К», яке виплатило ОСОБА_3 орендну плату.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року у задоволенні позову ТОВ «НВП «Канола-Поділля» відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що заявлені позовні вимоги є недоведеними і необґрунтованими, оскільки, зокрема, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачу разом із листом направлявся проект додаткової угоди, враховуючи, що цей факт заперечувався відповідачем. Крім того, суд виходив із того, що вказаний лист направлено позивачем після спливу строку договору оренди землі, а тому суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано порядку поновлення договору оренди землі на новий строк, установленого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а тому відсутні правові підстави для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами, оскільки не встановлено факту порушення переважного права позивача на оренду спірної земельної ділянки. Також суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 вересня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «НВП «Канола-Поділля» відхилено, рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні. Зокрема, апеляційний суд погодився із висновками місцевого суду про невстановлення факту порушення переважного права позивача як орендаря спірної земельної ділянки та відсутність правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі, укладеного між відповідачами.

У жовтні 2015 року ТОВ «НВП «Канола-Поділля» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, які заявник просить скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди залишили поза увагою факт реєстрації укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 договору оренди землі, що мало місце 12 травня 2009 року, у зв'язку з чим із посиланням на частину першу статті 33 Закону України «Про оренду землі» вважає, що має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, враховуючи, що ним дотримано установленої законом і умовами договору процедури щодо повідомлення орендодавця про намір скористатися цим правом. Крім того, посилається на те, що продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та здійснює на цій земельній ділянці господарську діяльність.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 19 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі, а ухвалою від 23 грудня 2015 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року до Верховного Суду передано вищевказану цивільну справу.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 594/376/17-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» до Склярчук Н. І., Товариства з обмеженою відповідальністю «Борщівська аграрна компанія» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим.

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд виходив із наявності підстав, передбачених частиною п'ятою статті 403 ЦК України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що спір щодо визнання недійсним договору оренди землі та переукладення договору між ТОВ «Борщівська аграрна компанія» та ТОВ «Мрія Центр», тобто між тими самими сторонами, що й у справі, яка переглядається, неодноразово був предметом перегляду Верховним Судом України. Так, у постановах Верховного Суду України: від 23 листопада 2016 року № 6-2540цс16, від 6 вересня 2017 року № 6-2539цс16, висловлена правова позиція на користь визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання поновленим договору на користь первинного орендаря - ТОВ «Мрія Центр», так як скасовано судові рішення апеляційної й касаційної інстанцій і залишено в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову. Незважаючи на зазначене, у справі, яка переглядається, суди нижчих (першої та апеляційної) інстанцій, не відступаючи від правової позиції Верховного Суду України у порядку, передбаченому частиною першою статті 360-7 ЦПК України 2004 року, водночас ухвалили протилежні судові рішення, дійшли протилежного правового висновку. По суті суди не погодилися з правовою позицією Верховного Суду України за тих самих фактичних і правових обставин у подібних правовідносинах. Крім того, у провадженні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду знаходяться й інші цивільні справи, в яких спір виник між ТОВ «Борщівська аграрна компанія» та ТОВ «Мрія Центр», а також з ПрАП «Агропродсервіс», щодо визнання недійсним договору оренди землі та визнання договору поновленим з підстав, передбачених частинами першою-п'ятою, а також шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», тобто з тих самим правовідносин (провадження: №№ 61-5158ск18, 61-530св17, 61-716св17, 61-836св17, 61-1300св17, 61-1308св17, 61-1312св17, 61-239ск18, 61-3907ск18, 61-3970ск18). У зазначених справах суди також не погодилися з правовим висновком Верховного Суду України, про який зазначено вище.

Крім того, Верховний Суд зазначив й іншу підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а саме: необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України: від 23 листопада 2016 року № 6-2540цс16, від 6 вересня 2017 року № 6-2539цс16.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ураховуючи, що правовідносини у справі № 594/376/17-ц, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, є подібними до правовідносин у справі, що переглядається, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду з метою ухвалення законного й обґрунтованого рішення вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 594/376/17-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Зупинити касаційне провадження у справі № 681/1798/14-ц (провадження № 61-1120 св 18) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» до ОСОБА_3, Фермерського господарства «Аграрник-К» про визнання договору оренди землі поновленим, визнання недійсним договору оренди землі, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 594/376/17-ц.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик