Справа № 305/151/18
Провадження по справі 2/305/278/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: судді - І.І.Тулика

за участі секретаря судового засідання - М.І. Шемота

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рахівської районної лікарні Закарпатської області про поновлення на роботі, оплату за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Рахівської районної лікарні Закарпатської області про поновлення на роботі, оплату за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 24 січня 2018 року вольовим рішенням головного лікаря ОСОБА_2, згідно наказу №36 від 20.01.2018 року її було звільнено з роботи фельдшера-лаборанта клініко діагностичної лабораторії (бак. підрозділ), де вона працювала з травня 1991 року, з формулюванням за систематичне невиконання нею без поважних причин обов"язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі ст. 40 КЗпПУ. Підставою для звільнення стали сфабриковані адміністрацією лікарні догани від 27 грудня 2017 року та 10 січня 2018 року. Отже, в результаті такої активної діяльності головного лікаря ОСОБА_2 та голови проспілкової організації лікарні ОСОБА_3М, вона опинилася без засобів існування і це при тому, що вона більше 26 років сумлінно та добросовісно працює на посаді фельдшера-лаборанта. За цей період вона не мала жодного дисциплінарного стягнення, при цьому вона має активну позицію, яку неодноразово висловлювала головному лікарю, про тотальні побори (отримання незаконної винагороди) медичними працівниками за надання персічним громадянам медичних послуг, і це в кінцевому, очевидно послугувало звільненню її з роботи. За весь період роботи, вона ні разу не порушила обов"язків, які на неї покладені правилами внутрішнього трудового розпорядку. У неї вища категорія лаборанта бактеріологічної лабораторії. З 1 грудня 2017 року вона задарма виконувала роботу санітарки ОСОБА_4, яка була відсутня на своєму робочому місці, з 18 грудня 2017 року знову задарма виконувала роботу лаборанта ОСОБА_5, і за це головний лікар виносить їй догану. У зв"язку з навантаженням вона змушена була залишатися на робочому місці, після 16:12 год. Впевнена, що не їй, а головному лікарю потрібно виносити догану, за те, що він навмисно неправильно організував роботу медичних працівників клініко діагностичної лабораторії. Важко оцінити розмір моральної шкоди, завданої їй діями головного лікаря ОСОБА_2, від якого вона чула в свій адрес тільки постійні погрози її звільнення, навіть штовхав її та виганяв з кабінету. На початку січня 2018 року вона інформувала його про те, що з 1 грудня 2017 року відсутня санітарка, а з 18 грудня 2017 року лаборант ОСОБА_5, у зв"язку з чим вона змушена працювати в поза робочий час, залишаючись на робочому місці. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, приниженні честі й гідності та ділової репутації, яку вона оцінює в 30000 гривень. На підставі наведеного просила постановити рішення, яким зобов"язати головного лікаря Рахівської районної лікарні ОСОБА_2 негайно відмінити наказ №36 24 січня 2018 року про її звільнення з роботи та новим наказом поновити її на роботі, зобов"язати відповідача зробити оплату за вимушений прогул, та відшкодувати моральну шкоду в сумі 30000 гривень.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Клопотання сторін про їх виклик в судове засідання не подавалися.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 5 лютого 2018 року відповідачу був наданий строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачем 15 лютого 2018 року, в межах строку, встановленого судом для відзиву, подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1. Даний відзив обґрунтований тим, що в позовній заяві позивач вказує на незаконне її звільнення з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, а дисциплінарні заходи у виді догани сфальсифіковані. З таким твердженням відповідач не погоджується, оскільки за період з 1 грудня 2017 року по 16 січня 2018 року ОСОБА_1 систематично порушувала трудову дисципліну, про що свідчать: доповідна записка лікаря бактеріолога КДЛ Рахівської РЛ ОСОБА_6 та зав. Мікробіологічною лабораторією Рахівської філії «ЗОЛЦ МОЗ» України ОСОБА_7 від 4 грудня 2017 року про те, що 1 грудня 2017 року ОСОБА_1 порушувала режим роботи лабораторії; скарга від ОСОБА_8 від 4 грудня 2017 року про грубу поведінку на робочому місці ОСОБА_1 і навіть до штовхання, де ОСОБА_8 впала, після чого було викликано швидку медичну допомогу та поліцію; скарга від директора Рахівської районної філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України» ОСОБА_9 від 5 грудня 2017 року про те, що ОСОБА_1 грубила, принижувала інших та погрожувала працівникам лабораторії спец.засобом ліхтариком з електрошокером ( було викликано поліцію); скарга від директора Рахівської районної філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України» ОСОБА_9 від 6 грудня 2017 року про те, що ОСОБА_1 при інкубуванні матеріалу в термостаті при температурі 32 перенесла досліджувальний матеріал в термостат з температурою 82,9; доповідна записка від ОСОБА_10, завідувача КДЛ Рахівської РЛ та скарга від директора Рахівської районної філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України» ОСОБА_9 від 12 грудня 2017 року про те, що 12 грудня 2017 року після чергової сварки ОСОБА_1 намагалася застосувати електрошокер. Після чого всі працівники з остраху за своє здоров"я покинули робочі місця та знаходились в сусідніх кабінетах у Рахівській районній філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України»; акт про відмову від дачі письмового пояснення. Від ознайомлення з наказом під розписку відмовилась про що свідчить акт. Підставою для видачі наказу Рахівської районної лікарні №7-о від 10 січня 2018 року «Про оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1В.» стали: доповідна записка від ОСОБА_11, старшого лаборанта клініко-діагностичної лабораторії Рахівської районної лікарні від 2 січня 2018 року про те, що ОСОБА_1 грубо себе поводила, ображала її та вдарила; скарга від ОСОБА_12, молодшої медичної сестри хірургічного відділення Рахівської районної лікарні від 3 січня 2018 року про грубу поведінку на робочому місці ОСОБА_1 та неналежне виконання своїх функціональних обов"язків (надала неналежну кількість пробірок, що в подальшому унеможливлювало здійснити забір матеріалу); акт про відмову від дачі письмового пояснення. Від ознайомлення з наказом під розписку відмовилась про що свідчить акт. 15 січня 2018 року частина працівників клініко-діагностичної лабораторії Рахівської районної лікарні, в яких робоче місце за адресою: м. Рахів, вул. Миру,68 (приміщення спільного користування лабораторією Рахівської районної лікарні та Рахівською районною філією ДУ «Закарпатського обласного лабораторного центру Міністерства охорони здоров"я України»), вимушено припинили роботу, враховуючи неврегульовану ситуацію в лабораторії, в зв"язку з тим, що ОСОБА_1 їм погрожувала та поливала працівників та їхні речі невідомою речовиною, про що свідчать доповідні записки працівників лабораторії. Із 3 січня по 16 січня 2018 року ОСОБА_1 порушує п.4.1.31 ДСП 9.9.5-080-02 «Правил влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях) мікробіологічного профілю», а саме не надає змогу відповідальним працівникам належно зачинити на замок приміщення лабораторії та відповідно опечатати його, про що свідчать доповідні записки завідуючої мікробіологічної лабораторії, лікаря бактеріолога, директора Рахівської районної філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України». Враховуючи дані факти Рахівська районна лікарня вимушена була звернутися до профспілкового комітету медичних працівників Рахівського району з метою отримання згоди на звільнення ОСОБА_1. 24 січня 2018 року у Рахівську районну лікарню надійшла виписка з протоколу профспілкового комітету медичних працівників Рахівського району з погодженням розірвання трудового договору з ОСОБА_1, що послугувало виданню наказу №36 від 24 січня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1В.». Рахівська районна лікарня не видавала жодного наказу чи будь-якого іншого розпорядчого документа про виконання ОСОБА_1 інших обов"язків крім своєї основної роботи. Крім того, зазначають, що за вказаний період, неодноразово доводилося викликати наряд поліції на робоче місце та навіть надсилати у поліцію повідомлення про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_1 було внесено 6 фактів про вчинення кримінальних правопорушень (3 факти за ст. 125 КК України умисне нанесення тілесних ушкоджень) та 3 факти за ст. 296 КК україни хуліганство). У зв"язку з наведеним просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про поновлення на роботі, оплату за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди.

В свою чергу, в межах встановлених судом строку, позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, згідно якого відзив відповідача не визнала, заперечивши всі обставини, наведені відповідачем. Переконана, що всі ті доповідні, скарги про порушення нею правил ввнутрішнього трудового розпорядку, виконані на замовлення начальника відділу охорони здоров"я Рахівської РДА ОСОБА_13, головного лікаря Рахівської районної лікарні ОСОБА_2, які не реагували на її звернення про наведення ладу в бактеріологічному підрозділі. Працівники лабораторії, навпаки, протягом вказаного періоду умисно, систематично провокували її, заважали їй працювати, виконувати свої функціональні обов"язки, чинили на неї психологічний тиск, та директор філії ОСОБА_9 їй прямо заявляла, щоб звільнилася з роботи добровільно, інакше вони змусять головного лікаря звільнити її по статті. Звертає увагу на те, що зі всіма працівниками лабораторії вона перебуває у неприязних відносинах з 2012 року, і це їхня їй помста. В свій час вона викрила факти розтрати аптечної продукції лікарні, лікарем ОСОБА_6 і згідно цих фактів, відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В зв"язку з чим завідуючій клініко- діагностичної лабораторії ОСОБА_10 було оголошено дисциплінарне стягнення догану. Також, неодноразово викривала факти самовправства, яке чинила лаборант ОСОБА_14, яка самовільно, нібито за усним наказом директора філії ОСОБА_9 та лікаря ОСОБА_7, робила аналізи та записувала їх в журнал обліку іншої установи бактеріологічної лабораторії Рахівської районної лікарні, що є недопустимим ні в якому разі. Отже, все що вказано в скаргах, доповідних є дзеркальним відображенням морально-психологічного клімату в ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України» та клініко-діагностичній лабораторії і не мають жодного відношення до правил внутрішнього трудового розпорядку Рахівської районної лікарні в частині відповідальності за порішення трудової дисципліни. Тому вимоги наведені в позовній заяві підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, відповідь на відзив, надані докази відповідачем разом з відзивом, суд, прийшов до такого висновку.

За змістомст.43 Конституції Україникожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу Законів про Працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з вимогами ст.140 КЗпП Українитрудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створення необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно з вимогами ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення:1) догана;2) звільнення.

Згідно з вимогами ст.ст.148,149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Крім того, слід зазначити, що дисциплінарна відповідальність настає лише в разі вчинення працівником дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком визнається винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього законодавством про працю, колективним і трудовим договорами трудових обов'язків.

Безпосередні обов'язки працюючих закріплені в ст.139 КЗпП України та правилах внутрішнього трудового розпорядку. Конкретні завдання та обов"язки працівника, його права та відповідальність закріплюються у посадовій інструкції. Саме за невиконання або неналежне виконання працівником з його вини таких трудових обов'язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника.

Невиконання наказу чи розпорядження посадової особи становить дисциплінарний проступок і може викликати застосування до працівника заходів правового впливу.

Разом з тим, якщо працівник відмовився виконувати або неналежно виконав роботу чи завдання, не передбачені трудовим договором або посадовою інструкцією, то це не може вважатися порушенням, оскільки роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (ст.31 КЗпП України).

Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи:

доповідні записки інших працівників;

письмові свідчення свідків;

повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці;

висновки фахівців;

письмові пояснення самих порушників тощо.

У разі виявлення роботодавцем порушення працівником трудової дисципліни, яке має ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України як злочину, роботодавець має повідомити про це в установленому порядку до правоохоронних органів.

Частиною першою статті 149 КЗпП України передбачено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни роботодавцем вимагається письмове пояснення. Це є доконечною процедурою. Якщо її не дотримано, в органа, що розглядатиме трудовий спір, будуть підстави для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Якщо порушник трудової дисципліни відмовляється надати письмове пояснення, складається відповідний акт у довільній формі, в якому зазвичай указуються обставини порушення, прізвище, ім"я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало. Зазначається також, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Пленум Верховного Суду України в п.п.18, 22 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не вправі визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до положень ч.1 ст.147 КЗпП України звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, зокрема, за п.3 ст.40 КЗпП України, суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

З матеріалів справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала з відповідачем, Рахівською районною лікарнею Закарпатської області в трудових відносинах, на посаді фельдшера-лаборанта клініко- діагностичної лабораторії Рахівської районної лікарні.

Наказом Рахівської районної лікарні №36 від 24 січня 2018 року позивача, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв"язку з систематичним невиконанням, без поважних причин, обов"язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку, з 25 січня 2018 року , на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Цей наказ про звільнення з роботи позивачем ОСОБА_1 оскаржується з підстав його незаконності, надуманості, недоведеності.

Аналізуючи підстави звільнення з роботи, судом встановлено, що перед тим, як звільнити позивача, відповідач два рази притягнув ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Зокрема, згідно наказу Рахівської районної лікарні №105-о від 27 грудня 2017 року ОСОБА_1, фельдшеру лаборанту клініко-даігностичної лабораторії Рахівської районної лікарні оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Наказом Рахівської районної лікарні №7-о від 10 січня 2018 року позивачу, ОСОБА_1, вдруге, оголошено догану за порушення трудової дисципліни та неналежне виконання своїх функціональних обов"язків.

Передумовою застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді двох доган та в подальшому звільнення з роботи, стали доповідні записки працівників клініко-діагностичної лабораторії Рахівської районної лікарні та працівників відділів Рахівської районної лікарні, за порушенням ОСОБА_1 трудової дисципліни.

Як встановлено судом, в Рахівській районній лікарні Закарпатської області діють Правила внутрішнього трудового розпорядку, погодженого Рахівською районною організацією профспілки працівників охорони здоров"я України 28 листопада 2008 року та затвердженого загальними зборами трудового колективу від 28 листопада 2008 року, згідно умов яких, що стосуються основних обов"язків працівників, та відповідальності при цьому, працівники зобов"язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження головного лікаря або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна, вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов"язки, дотримуватись професійних обов"язків медичних і фармацевтичних працівників, зокрема щодо вимог професійної етики і деонтології. В свою чергу, порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов"язків, тягне за собою вжиття заходів дисциплінарного стягнення або громадського впливу. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарні проступки позивача ОСОБА_1 супроводжувались порушенням нею режиму роботи лабораторії, нанесення тілесних ушкоджень працівникам лабораторії, пошкодження їхнього майна, грубінням колегам, пацієнтам, їх приниження, застосування спеціального засобу з електрошокером, порушення роботи з досліджувальним матеріалом.

Зокрема, згідно доповідної записки лікаря бактеріолога КДЛ Рахівської районної лікарні ОСОБА_6 та зав. мікробіологічною лабораторією Рахівської філії "ЗОЛЦ МОЗ України" ОСОБА_7 від 4 грудня 2017 року, лаборант бактеріолог ОСОБА_1 виконувала роботу не дотримуючись вимог посадової інструкції, а саме вона свідомо порушила режим роботи в баклабораторії, що могло вплинути на результати роботи інших лабораторних досліджень. На зауваження колег, ОСОБА_1 була неадекватною (агресивною).

Зі скарги громадянки ОСОБА_8 від 4 грудня 2017 року на ім"я головного лікаря ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_1 грубо себе поводила щодо неї, як до пацієнта, а саме штовхнула її двома руками в грудну клітку, внаслідок чого Юркуц впала на бетонне покриття на землі, в результаті чого було викликано швидку медичну допомогу й поліцію та госпіталізовано до лікарні. ОСОБА_1., при цьому, залишилася закритою в приміщенні лабораторії.

Доповідними директора Рахівської районної філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗУ» ОСОБА_9, від 5 та 6 грудня 2017 року, повідомлено головного лікаря ОСОБА_2 про те, що виникла чергова конфліктна ситуація за участі лаборанта ОСОБА_1, яка на робочому місці погрожувала електрошокером всім працівникам баклабораторії, вела себе неадекватно, грубо, принижуючи інших працівників. Було викликано групу швидкого реагування поліції. ОСОБА_1 веде себе агресивно, неконтрольовано і можливість загрози іншим працівникам їх здоров"ю і безпеки на робочих місцях в баклабораторії є реальною. Крім того, встановлено факт недотриманням ОСОБА_1 Правил безпеки і роботи з матеріалом, згідно Інструкції ДСП 9.9.5080-02. А саме, ОСОБА_1 самовільно вийняла пробірку з досліджувальним матеріалом на стерильність, який інкубується в термостаті при температурі « 32», перенесла весь досліджувальний матеріал в термостат «Електроніка», який не пройшов повірку (знаходиться на балансі в Рахівській РЛ) так як не підлягає ремонту. Температура в цьому термостаті «82,9». Таким чином дослідження на стерильність всього матеріалу не є достовірною. Робота на несправному термостаті «Електроніка» загрожує пожежній безпеці приміщень і будівель.

Згідно доповідної записки ОСОБА_10, завідувача КДЛ Рахівської РЛ та директора Рахівської районної філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України» ОСОБА_9 від 12 грудня 2017 року, ОСОБА_1 цього ж дня, 12 грудня, після чергової сварки намагалася застосувати спец.засіб ліхтарик з електрошокером. Після чого всі працівники з остраху за своє здоров"я покинули робочі місця та знаходилися в сусідніх кабінетах у Рахівській районній філії ДУ «ЗОЛЦ МОЗ України». В цей день в лабораторії було заплановано провести забір змивів зовнішнього середовища та дослідження на стерильність хірургічного та перев"язочного матеріалу в пологовому відділенні. Але у зв"язку з тим, що працівники знаходилися за межами лабораторії і не мали можливості взяти робочий матеріал (пробірки для посіву), ці аналізи не були зроблені.

Після оголошення 10 січня 2018 року другої догани, ОСОБА_1 не припинила свої дії, та 15 січня 2018 року частина працівників клініко-діагностичної лабораторії Рахівської районної лікарні, в яких робоче місце за адресою: м. Рахів, вул.. Миру,68 вимушено припинили роботу, враховуючи неврегульовану ситуацію в лабораторії за участі ОСОБА_15, яка погрожувала працівникам та обливала їх та їхні речі невідомою хімічною речовиною.

З 3 січня по 16 січня 2018 року ОСОБА_1 порушує п.4.1.31 ДСП 9.9.5.-080-02 «Правил влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях) мікробіологічного профілю», а саме не надає змогу відповідальним працівникам належно зачинити на замок приміщення лабораторії та відповідно опломбувати його, про що свідчать доповідні записки зав. мікробіологічною лабораторією Рахівської районної філії «ЗОЛЦ МОЗ України», ОСОБА_7, лікаря бактеріолога КДЛ Рахівської РЛ, ОСОБА_6, бактеріолога КДЛ Рахівської РЛ, ОСОБА_16 від 4 січня 2018 року, директора Рахівської районної філії ДУ «ЗОЛУ МОЗ України», ОСОБА_9 від 3 січня 2018 року.

Відповідачем, у формі актів, складених комісійно, доведено, про відмову позивача ОСОБА_1 надавати пояснення з приводу доповідних записок колег, працівників лікарні, скарг громадян. І так само про відмову в отриманні наказів про застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно дост. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1, 2-5, 7 ст.40 і п. п. 2, 3 ст.41цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

З матеріалів справи вбачається, що протоколом № 2 від 22 січня 2018 року профспілковий комітет Рахівської районної лікарні надав згоду на звільнення позивача.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження твердження позивача про психологічний тиск, а також примушування з боку відповідача, його підлеглих до добровільного звільнення з роботи, а тому до цих пояснень суд відноситься критично. Більше того, позивач сама зазначає, що починаючи з 2012 року перебуває у неприязних відносинах з колегами-працівниками лабораторії, не заперечуючи при цьому агресивну поведінку щодо них та громадян району, що свідчить про порушення нею таки своїх професійних обов"язків, зокрема професійної етики і деонтології (проблеми взаємин у медичному співтоваристві).

Посилання позивача про навантаженість в роботі, що змушувало її працювати в позаробочий час, всупереч Правилам безпеки та зауваженням колег, не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Навпаки, відповідачем стверджено, що Рахівська районна лікарня не видавала жодного наказу чи будь-якого іншого розпорядчого документа про виконання ОСОБА_1 інших обов"язків, крім своєї основної роботи, протилежного позивачем не доведено.

Крім того, підтвердженням вище зазначених дій позивача, являється повідомлення начальника СВ Рахівського ВП Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_17, про те, що слідчим відділенням в грудні 2017 року та в січні 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно громадянки ОСОБА_1 було внесено шість фактів про вчинення кримінальних правопорушень, а саме: три факти за ст.. 125 КК України (умисне нанесення тілесних ушкоджень) та три факти за ст. 296 КК України (хуліганство). По чотирьом фактам слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а по двох фактах, а саме за ст..ст. 125 ч.1, 296 ч.1 КК Ккраїни матеріали знаходяться в прокуратурі з проектом підозри відносно громадянки ОСОБА_1.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зважаючи на те, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов"язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилалася, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання звільнення незаконним та поновлення її на роботі.

Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо скасування наказу, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи позивача цих висновків не спростовують.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 179, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Рахівської районної лікарні Закарпатської області про поновлення на роботі, оплату за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: І.І. Тулик

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: І.І.Тулик