КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8280/17
Провадження № 2/552/283/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2018 року Київський районний суд м. Полтава в складi судді Миронець О.К., за участю секретаря судового засідання Ваніної Ю.А. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про порядок відшкодування шкоди
В судове засідання позивач та її представник не зявились, від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили суд його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений. Судова повістка йому була направлена за місцем його реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Клопотання від сторін не надходили.
Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 8 договору в разі прострочення боржником строків здійснення передбачених даним договором платежів, боржник зобовязується додатково сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день такого прострочення від загальної суми матеріальної шкоди. Відповідно до п.9 договору, окрім зазначеної в п.8 даного договору пені в разі прострочення боржником строків здійснення передбачених даним договором платежів боржник зобовязується додатково сплатити кредитору штраф у розмірі 1000 гривень за кожен день такого прострочення.
Відповідач умови договору не виконав та не сплачував кошти як це передбачалось умовами договору.
Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є стягнення розміру простроченого зобов»язання за договором, укладеним між сторонами після виникнення деліктного зобов»язання.
Підставою звернення до суду позивача ОСОБА_1 є договір про порядок відшкодування шкоди. У договорі сторони визначили розмір матеріальних збитків, заподіяних у наслідок пошкодження автомобіля та строк сплати грошових коштів. Як сам по собі факт укладення договору, так і його умови не суперечать вимогам закону з огляду на таке.
У зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача, яким користувався відповідач сторони уклали договір від 30.08.2017 року.
Зважаючи на такі обставини, між вказаними особами виникли деліктні правовідносини, у яких позивач відповідно до ст. 1166 ЦК України набула права на відшкодування майнової шкоди.
Відповідно ч. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини, учасники деліктних правовідносин можуть відступити від положень законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли ЦК або інші нормативні акти містять імперативні норми.
Стаття 627 ЦК України розкриваючи зміст свободи договору, передбачає її потрійний прояв, зокрема, сторони є вільними в укладенні договору, однак слід дотриматися вимог Закону у виборі другої сторони договору та визначити умови договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У даному випадку договір уклали дві сторони деліктних правовідносин: заподіювач шкоди (відповідальна особа) та потерпіла. Воля цих сторін є дійсною та взаємною. Укладення цього договору свідчить, що відповідач не заперечував проти укладення договору, зафіксована у договорі домовленість вказує, що він спрямований виключно на досягнення мети деліктного зобов'язання - відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій. Тобто, фактично сторони уклали договір щодо встановлення розміру та порядку відшкодування шкоди, що відповідає вимогам вищевказаних норм матеріального права і таким чином замінили деліктне зобов'язання іншим - договірним.
Деліктне зобов'язання, як і будь-яке інше, припиняється, перш за все, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Разом з тим, сторони деліктного зобов'язання вправі також припинити його своєю домовленістю, якщо вона не суперечить закону, що і було здійснено позивачем та відповідачем шляхом укладення Договору.
Стаття 625 ЦК України в свою чергу передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Користуючись зазначеним правом, позивач вимагає від відповідача сплатити пеню в розмірі 1275,02 гривень та штраф за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 95 000 гривень як це передбачено умовами договору.
Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до розрахунку, який наявний в матеріалах справах розмір пені складає 1275,02 грн. та підлягає стягненню з відповідача, оскільки ним не виконуються умови договору.
Розмір штрафу в сумі 95 000 гривень значно перевищує розмір основного зобовязання є видом неустойки за несвоєчасне виконання зобовязання, а отже не підлягає до стягнення, оскільки судом задоволено вимогу про стягнення пені з відповідача, а відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Керуючись ст.625,627, 1166 ЦК України, ст.114, 265, 280 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної с карги до Апеляційного суду Полтавської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошеня.

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2018 року.

СУДДЯ О.К.МИРОНЕЦЬ