Справа № 316/1455/16-ц
Провадження № 2/316/235/18
"05" березня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:
головуючого судді: Капустинського М.В.
за участю секретаря судового засідання: Демешко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання,-
До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) в інтересах якого на підставі договору діє ОСОБА_2 ( надалі представник позивача) до ОСОБА_3 (надалі відповідач), треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання.
В обґрунтування позовної заяви зазначено:
01.09.2015 року він є студентом Дніпропетровського національного гірничого університету, станом на 01 вересня 2016 року він навчається на 2 курсі денної форми навчання, термін закінчення навчання у університеті 30.06.2019 року. На сьогоднішній день позивач по справі навчається, весь свій вільний час присвячує навчанню і не має можливості працевлаштуватись і матеріально себе забезпечувати у звязку з цим він потребує коштів на утримання, оплату навчання, проживання у гуртожитку, транспорт тощо. Матір позивача ОСОБА_4 (третя особа по справі) працює на ПАО «Племзавод Степной» та отримує заробітну плату приблизно 3000 грн., вона самостійно намагається забезпечувати всі витрати повязані з навчанням її сина, але її заробітної плати не вистачає на оплату гуртожитку, проїзду загальним транспортом (міським та міжміським), харчування в їдальні, покупку предметів канцелярії, одягу, оплата мобільного звязку, Інтернету тощо.
Відповідач працює на ВП ЗАЕС машиністом, отримує стабільну зарплатню плату, інших аліментних зобовязань у нього не має, однак матеріальної допомоги на навчання в добровільному порядку не надає, у зв'язку з цим позивач опинився в дуже скрутному матеріальному становищі та був змушений звернутися з позовом до суду.
В судове засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за присутності свого представника адвоката ОСОБА_6, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Представник позивача адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, надала письмову також через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у заочному провадженні.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить розписка відповідача (а.с.126), заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1, підтримує та просить їх задовольнити.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи до суду не надала.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Таким чином, розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
Згідно приписів ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та вимоги ст.223, 280 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних чи доказів, в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти якого не заперечує представник позивача.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку:
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області 29.09.2016 року по даній справі було відкрито провадження, однак у звязку з тим, що відповідач не зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25), а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.76), ухвалою суду від 30.03.2017 року справу передано на розгляд К-Дніпровському суду Запорізької області (а.с.81). Ухвалою від 21.04.2017 року прийнято о провадження суддею К-Дніпровського районного суду Запорізької області та призначено до розгляду (а.с.86), однак ухвалою К-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26.07.2017 року дану справу було повернуто до Енергодарського міського суду Запорізької області для розгляду (96-97). На зазначені ухвали, апеляційні скарги не подавались у передбачений законом строк та порядок, а отже набрали законної сили. До Енергодарського міського суду Запорізької області з К-Дніпровського районного суду Запорізької області справа надійшла 18.12.2017 року (а.с.113).
Згідно ч.2, ч.3 та ч.4 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.
Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.
Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідачем не надано доказів укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, відповідно до ст.190 СК України.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
З досліджених доказів встановлено, що між позивачем та відповідачем шлюб розірвано (а.с.5). Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6). Згідно Довідки №14/02-110 від 01.09.2016 року Дніпропетровського національного гірничого університету, ОСОБА_1 з 01.09.2015 року навчається на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.11). Відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату (а.с.56, 57). Згідно довідки про заробітну плату, відповідач має відрахування за виконавчим листом на неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.58). Як встановлено зі звукозапису судового засідання від 27.01.2017 року, відповідач зазначив, що він має спільну з ОСОБА_5 (третьою особою по справі) - неповнолітню дитину ОСОБА_7, яка проживає разом з ним, та третя особа по справі ОСОБА_5 (мати неповнолітньої дитини) в судовому засіданні також підтвердила зазначене відповідачем обставини.
Судом встановлено, що відповідач має на утриманні іншу неповнолітню дитину на яку сплачує аліменти, однак дитина проживає разом з ним, а отже знаходиться в більш вигідному матеріальному становищі ніж позивач по справі, оскільки має підтримку як зі сторони матері так і зі сторони батька.
Відповідно до ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Суд також критично відноситься до наданої відповідачем до матеріалів справи виписки з медичної карти амбулаторного хворого з діагнозом (мовою оригіналшу російською) «ушиб правого плечевого сустава. Новообразование в правой плечевой кости» (а.с.59), оскільки відсутні докази того, що дане захворювання має своїм наслідком пошкодження здоровя яке вплинуло на можливість відповідача працювати.
При вирішенні справи судом не встановлено обставин, які б свідчили, що стягнення з відповідача аліментів, на навчання, на користь позивача суттєво погіршить матеріальне становище відповідача. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачу в розмірі, який просить позивач 1/4 частина його заробітку (доходу), а також, відсутні обставини (незадовільний стан здоровя, обмеження фізичних можливостей тощо), які б впливали на можливість відповідача сплачувати аліменти. Судом встановлено, що відповідач має офіційне місце роботи, отримує регулярну заробітну плату, яка дозволяє йому сплачувати аліменти. Крім того, суду не надано доказів того, що розмір утримань із заробітної плати відповідача, в разі задоволення позовних вимог позивача по справі, буде більшим ніж це передбачено передбаченого ч.3 ст.128 КЗпП України та ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами).
Обставин, які б не дозволяли відповідачу сплачувати позивачу по справі аліментів на утримання свого повнолітнього сина на період навчання судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені доказами, не спростовані стороною відповідача, розмір аліментів, який просить позивач стягувати на свою користь, на думку суду є достатнім, а отже вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача, починаючи з 27.09.2016 року та до закінчення навчання тобто до 30.06.2019 року, щомісячно, підлягає стягненню аліменти на навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 82, 141, 142, 223, 247, 258, 259, 280, 281, 282, 283, 284, 289 ЦПК України, суд -
Вимоги позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі договору діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання задовольнити у повному обсязі.
Стягувати щомісячно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, працюючого: ДП «НАЕК «Енергоатом» Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 - на користь та утриманя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 27.09.2016 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року (включно).
Стягнути з ОСОБА_3, на користь держави, судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: М. В. Капустинський