Справа № 346/1076/17
Провадження № 22-ц/779/340/2018
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі суддів колегії судової палати у цивільних справах - головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Василишин Л.В.

секретаря Возняк В.Д.

з участю учасників справи:

відповідача ОСОБА_1 її представника адвоката ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3 його представника адвоката ОСОБА_4

представників: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області Богусевич Г.С.; відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради Домашевського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області, відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради про усунення перешкод у користуванні об'єктами нерухомості, які належать на праві власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2017 року про призначення будівельно-технічної експертизи, постановлену суддею Веселовим В.М. в м. Коломия,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

В березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Івано-Франківської області, відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради про усунення перешкод в користуванні об'єктами нерухомості, які належать на праві власності.

Позовна заява мотивована тим, що у 1999 році він придбав в АДРЕСА_1. На підставі рішення Коломийської міської ради йому було дозволено переобладнання квартири в нежитлове приміщення і зареєстровано право власності на це майно, відповідно він є власником зазначеного приміщення. Одним з співвласників будинку, де знаходиться приміщення, що належить позивачу, є відповідачка, якій в 2014 році було надано дозвіл на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 під магазин-кав`ярню. Однак, відповідачка розпочала не просто реконструкцію, а перебудову всієї квартири, демонтуючи несучі конструкції даху, викопала підвал під стоматологічним кабінетом, занизила відмітку рівня підлоги першого поверху, втрутилась в конструкцію будинку, в результаті чого порушено цілісність внутрішніх та зовнішніх стін, а рівень даху нахилився. Вважав, що своїми діями відповідачка порушує Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затверджене наказом №273 від 05.12.2000 року, проводить самовільні реконструкційно-перебудовчі роботи при відсутності проектної документації. Крім цього, зазначав, що відповідачка розмістила впритул до належної йому межі земельної ділянки малу архітектурну форму, чим перешкоджає йому здійснювати будівельні роботи із зведення торговельного павільйону на земельній ділянці, яка знаходиться у його власності. Просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у користуваннів об`єктами нерухомості, які належать на праві власності, а саме земельною ділянкою та нежитловими приміщеннями АДРЕСА_1, провести демонтаж самочинно проведеної перебудови АДРЕСА_2: підвальне приміщення привести до висоти, яка була до перебудови шляхом зворотнього засипання вивезеного грунту до горизонтального рівня підвалів під всім будинком, відновити конструкції перекриття горища та шатрового даху, демонтувати самовільно встановлене міжповерхове бетонне покриття.

18 грудня 2017 року ОСОБА_3 подав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Призначення експертизи обґрунтовував тим, що для правильності вирішення справи та для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, оскільки всі поставлені питання стосуються виключно будівельних робіт.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2017 року призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

-Яка причина руйнувань та пошкоджень конструктивних елементів нежитлових приміщень по АДРЕСА_1

-Який характер тріщин в несучих стінах нежитлових приміщень АДРЕСА_1 Чи можна віднести наявні тріщини до прогресуючих, нестабільних, що призведе з часом до більших руйнувань?

-Яка вартість ремонтно-відновлювальних робіт нежитлових приміщень після виникнення руйнувань та пошкоджень конструктивних елементів?

-Чи відповідає ДБН, ДСТУ, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо, мала архітектурна форма (тимчасова споруда) влаштована ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1

-Чи відповідають вимогам ДБН роботи по перебудові та реконструкції квартири АДРЕСА_2 та яка загальна площа переобладнаних приміщень?

Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська,6), попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача. Зобов`язано позивача та відповідача надати експерту всі необхідні матеріали та наявні документи для проведення експертизи. Роз'яснено позивачу та відповідачу положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ухвалу про призначення експертизи постановлено без з'ясування думки всіх учасників справи. Також експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто, то експертну установу визначає суд. Судом не надано часу сторонам для визначення експертної установи, висновку якої б довіряли обидві сторони, а визначено ту експертну установу, яку просив позивач. Вказує на те, що з моменту звернення з позовом і до моменту подання клопотання про призначення експертизи позивачем не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог, а клопотання позивача про призначення експертизи спрямоване на затягування розгляду справи. Позивач вже звертався з клопотанням про призначення експертизи, однак ухвалою суду від 06.09.2017 року йому було відмовлено. Судом помилково ототожнено Висновок спеціаліста №021/БТ-15 від 27.08.2015 року та висновок судової експертизи №029/БТ-16 від 27.09.2016 року, так як висновок спеціаліста не стосується предмету даного спору, а стосується справи про відшкодування шкоди, позовні вимоги в якій залишені без розгляду. Враховуючи сумнівність Висновку спеціаліста за клопотанням відповідача було призначено судову експертизу. Експертом спростовано доводи позивача щодо руйнації будівлі, наголошено на здійсненні реконструкції АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Також експертом не підтверджено причинно-наслідковий зв'язок незначних ушкоджень в АДРЕСА_1 з реконструкцією квартири АДРЕСА_2, а лише констатовано часовий проміжок появи таких ушкоджень. Вказує також на те, що ОСОБА_3 звертався з численними скаргами стосовно апелянта до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, прокуратури, поліції, однак в ході перевірок встановлено безпідставність скарг ОСОБА_3 Суд при постановленні оскаржуваної ухвали посилається на Рецензію на висновок експертизи №029/БТ-16 від 30.11.2016 року. Апелянт зазначає, що Рецензія на висновок експерта не може бути доказом у справі, так як відповідно до «Порядку проведення рецензування висновків експертів та висновків експертних досліджень» метою рецензування висновків є вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків. Тому рецензування висновку судового експерта не є процесуальною дією, тому такий документ не має доказового значення. Судом не враховано, що відсутній будь-який зв'язок між позовними вимогами ОСОБА_3 і питаннями, які поставлені на вирішення експерту при проведенні будівельно-технічної експертизи. Сторона, яка заявляє клопотання про призначення експертизи зобов'язана навести підстави її призначення, аргументувати, яким чином проведення експертизи може довести позовні вимоги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити скасргу.

ОСОБА_3 та його представник скаргу не визнали, вважають оскаржувану ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участі у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вирішення поставлених питань нададуть можливість суду в подальшому повно, обгрунтовано та законно вирішити справу по суті, а для з'ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання в цій галузі.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 посилаючись на те, що він є власником АДРЕСА_1. На підставі рішення Коломийської міської ради йому було дозволено переобладнання квартири в нежитлове приміщення і зареєстровано право власності на це майно. Одним з співвласників будинку, де знаходиться приміщення, що належить позивачу, є відповідачка, якій в 2014 році було надано дозвіл на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 під магазин-кав`ярню. Однак, відповідачка розпочала не реконструкцію, а перебудову всієї квартири, демонтуючи несучі конструкції даху, викопала підвал під стоматологічним кабінетом, занизила відмітку рівня підлоги першого поверху, втрутилась в конструкцію будинку, в результаті чого порушено цілісність внутрішніх та зовнішніх стін на відновлення яких необхідні значні кошти.

Частиною п.п. 3,4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України передбачено обов'язок суду, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, роз'яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В силу п.п.1,2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, установлено, що для з'ясування обставин, що мають значення для даної справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що експертизу призначено без з'ясування думки всіх учасників справи, не досягнуто згоди між сторонами щодо експертої установи для проведення експертизи, оскільки ОСОБА_1 взагалі заперечувала доцільність проведення такої експертизи.

Крім цього, суд також відхиляє доводи апеляційної скарги на те, що обставини, які мають значення для справи встановлені висновком судової експертизи №029/БТ-16 від 27.09.2016 року, так як не стосуються справи за позовом ОСОБА_3 від 03.03.2017 року про усунення перешкод у користуванні об'єктами нерухомості, які належать на праві власності.

Відповідно п.5 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

У зв'язку із цим, помилковими є доводи ОСОБА_1 про те, що проведенням призначеної експертизи порушуються розумні строки розгляду цієї справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням норм процесуального закону. Підстав для скасування цієї ухвали не встановлено.

Керуючись ст.ст.103, 374, 375, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: В.А.Девляшевський

Л.В.Василишин