Справа № 159/3438/16-ц
Провадження № 2/159/9/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Восковської О.А.

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

представників позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідачів - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_4 про залишення без розгляду та повернення позовної заяви позивачам у цивільній справі за позовом Дем»янчука ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, Ковельської міської ради Волинської області про визнання недійсним та скасування рішення Ковельської міської ради, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації такого права, усунення перешкод в користуванні проїздом,-

в с т а н о в и в :

Відповідачем ОСОБА_4 заявлено клопотання про залишення без розгляду та повернення позовної заяви позивачам у даній справі. Клопотання мотивоване тим, що позивачами ОСОБА_9»янчуком В.Ю. та ОСОБА_7 було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 27.11.2017 року, а саме сплачено передбачений законом судовий збір за межами строків, визначених судом за згаданою ухвалою. Відповідач вказує, що представником позивачів ОСОБА_2 було отримано копію ухвали суду від 27.11.2017 року у той же день, із урахуванням чого п»ятиденний строк для сплати судового збору слід обраховувати саме з 27.11.2017 року, а не з дня отримання відповідачем ОСОБА_7 копії такої ухвали суду 30.11.2017 року, чи з дня отримання копії такої ухвали суду іншим позивачем ОСОБА_9»янчуком ОСОБА_10, що оскільки позивачами було сплачено судовий збір за межами строків, встановлених ухвалою суду від 27.11.2017 року, а саме лише 13.12.2017 року, то таку позовну заяву слід залишити без розгляду.

Представник відповідачів ОСОБА_5 підтримала клопотання відповідача ОСОБА_4 та вважає за необхідне залишити дану позовну заяву без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України в редакції, яка діяла станом на час постановлення ухвали суду та до 15.12.2017 року, із урахуванням того, що сторона позивача усунула недоліки та сплатила судовий збір за межами встановленого судом строку та не клопотала про поновлення такого строку.

Представник позивачів ОСОБА_2 вважає таке клопотання відповідача необґрунтованим, оскільки позивачами було усунуто зазначені в ухвалі суду від 27.11.2017 року недоліки, із урахуванням того, що відповідач ОСОБА_9»янчук В.Ю. отримав копію згаданої ухвали лише 12.12.2017 року і вже 13.12.2017 року судовий збір був сплачений позивачами у повній мірі. Прохає залишити клопотання без задоволення та продовжувати судовий розгляд справи.

Представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_3 також прохає відхилити заявлене відповідачем клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України в редакції, яка діяло станом до 15.12.2017 року, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України №2147-УІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Закону, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцію Кодексу.

За змістом п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України в діючій редакції суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Згідно ухвали суду від 27.11.2017 року у даній справі було залишено без руху позовну заяву у зв»язку з неповною сплатою позивачами судового збору та надано позивачам строк терміном п»ять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків (а.с.33-34, том 3). Копію такої ухвали суду представник позивачів отримав того ж дня (а.с.35, том 3).

Сплата позивачами судового збору в порядку виконання ухвали суду від 27.11.2017 року та усунення недоліків мала місце 13.12.2017 року (а.с.42-47, том 3).

Днем наступного судового засідання у даній справі було визначено 27.12.2017 року, про що учасники справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до ст.222 ЦПК України розгляд заяв та клопотань проводиться судом у судовому засіданні.

Таким чином, усунення позивачами вказаних в ухвалі суду від 27.11.2017 року недоліків мало місце, хоч і за межами встановлених в ухвалі суду строків, однак, до наступного судового засідання. Суд вважає, що таке порушення строку сплати судового збору, з урахуванням тривалості судового розгляду даної цивільної справи іншим складом суду (позовна заява надійшла до суду в вересні 2016 року) не може та не має бути перешкодою в доступі до правосуддя, а залишення за таких обставин даної позовної заяви без розгляду мало б наслідком порушення правових норм, закріплених Конвенцією про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» №475/97 від 17.07.1997 року і набрала чинності для України 11.09.1997 року(далі-Конвенції). Зокрема, пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Така ж позиція висловлена і Європейським Судом з прав людини у рішенні «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 року.

Про цьому, суд враховує те, що доступ до правосуддя не є абсолютним, може підлягати обмеженню, однак, ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і в такій мірі, що саму його суть буде порушено, особливо щодо умов прийнятності. Така позиція висловлена в рішенні ЄСПЛ «Скорик проти України».

Практикою ЄСПЛ визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб забезпечити дотримання п.1 ст.6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ закріплена і в п.37 рішення «Гуерін проти Франції» від 29.07.1998 року.

Ураховуючи наведене, зокрема, тривалість судового розгляду даної цивільної справи та відсутність вирішення існуючого спору по суті, сплату позивачами судового збору до проведення наступного судового засідання, з метою забезпечення доступу до правосуддя особам, що звернулись до суду за захистом своїх прав та свобод, суд залишає без задоволення клопотання відповідача про залишення без розгляду даної позовної заяви.

Керуючись ст.ст.222, 260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про залишення без розгляду та повернення позовної заяви позивачам у справі за позовом Дем»янчука ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, Ковельської міської ради Волинської області про визнання недійсним та скасування рішення Ковельської міської ради, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації такого права, усунення перешкод в користуванні проїздом, - відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

ГоловуючаОСОБА_11