Провадження №22-ц/772/527/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скрицький Л. П.
Доповідач :Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 рокуСправа № 2-495/2007м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 2-495/2007 за позовом ОСОБА_2 до Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участь в розгляді справи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 липня 2007 року, ухвалене у складі судді Скрицького Л.П.,

встановив:

В червні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Спичинецької сільської ради, в якому просила визнати її право в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5, на земельну частку (пай) в розмірі 3,78 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Лесі Українки с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області, визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 3, 1052 га, що розташована на території Спичинецької сільської ради Погребищенського району.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її двоюрідний брат ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на майно. Вона є єдиним спадкоємцем за законом, і прийняла спадщину протягом шести місяців з дня її відкриття, вступивши в управління та володіння спадковим майном, зокрема їй були передані Державний акт на право власності на земельну ділянку та свідоцтво про право на спадщину за законом, що належали спадкодавцю. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, оскільки вважала, що належним чином прийняла спадщину і свідоцтво про прийняття спадщини можна отримати в будь-який час. В зв'язку з тим, що отримати таке свідоцтво вона не може у зв'язку із спливом строку для подання такої заяви, просила її вимоги задовільнити.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 липня 2007 року позовні вимоги задоволено.

Визнано право ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Лесі Українки с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області, що належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1, виданого Погребищенською райдержадміністрацією 01 жовтня 1996 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Погребищенською нотаріальною контрою 13 листопада 2004 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 3,1052 га, що розташована на території Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області і яка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, виданого Погребищенською райдержадміністрацією 20 травня 2004 року.

В апеляційній скарзі представник особи, яка не брала участь в розгляді справи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що судом неповно з'ясовано обставини щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5, наявності спадкової справи, а родинні відносини між позивачем та спадкодавцем не підтверджені належними та допустимими доказами у справі. Водночас ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом першої черги і має право на спадкування вказаного майна, проте не має змоги його отримати, в зв'язку з переходом права власності на нього до ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення суду.

У строк, визначений судом, від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивача та визнання позову відповідачем.

З такими висновками суду погодитися неможливо.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, про що Спичинецькою сільською радою Погребищенського району Вінницької області від 24 вересня 2006 року за №22 вчинено актовий запис (а.с. 13).

Після його смерті відкрилася спадщина на майно: зокрема на земельну ділянку площею 3,1052 га на території Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_2 від 20 травня 2004 року (а.с. 14) та земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Л. Українки розміром 3, 78 в умовних кадастрових гектарах, право на яку ОСОБА_5 мав на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 30 листопада 2004 року (а.с. 17).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Спичинецької сільської ради №624 від 26 грудня 2006 року ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_5.

За змістом ст.ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обв'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема копій документів із спадкової справи, обов'язком суду на підставі ч.4 ст. 10 ЦПК України (в редакції , чинній на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення) є роз'яснення наслідків невчинення такої процесуальної дії.

Зазначених вимог законодавства суд першої інстанції не дотримався, не встановив коло спадкоємців після смерті ОСОБА_5, не з'ясував чи була заведена спадкова справа до майна померлого, в матеріалах справи відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину відсутня.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Довідка сільської ради не є допустимим доказом родинних відносин, а інших доказів, які підтверджують родинні відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_5 позивач не надала.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 29 березня 1997 року, про що виконкомом Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області вчинено відповідний актовий запис №1 від 29 березня 1997 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 (а.с. 30).

З відповіді відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 21 лютого 2018 року № 2259-3.1-25 актовий запис про розірвання шлюбу вищезазначених осіб відсутній.

З матеріалів спадкової справи 3417/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, заведеної Погребищенською державною нотаріальною конторою 07 грудня 2017 року видно, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року , яке набуло законної сили 05 грудня 2017 року, ОСОБА_3 визначено додатковий строк тривалістю 1 місяць з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

07 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5

Таким чином ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 і оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов'язки.

Водночас судом першої інстанції не було належним чином з'ясовано кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5, та кола осіб, які беруть участь у справі і є належними відповідачами за цим спором.

Крім того, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин.

Зокрема суд першої інстанції не звернув уваги на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 року та норми цивільного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а саме норми ЦК, який набув чинності 01 січня 2004 року.

Так, якщо спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

ОСОБА_2, звертаючись з позовом, обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона вступила у фактичне управління і володіння майном, а тому не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а згодом не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Проте обставини постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини судом першої інстанції не встановлювались.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийнятті спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Тобто у разі пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, спадкоємець може звернутися з позовом про визначення йому додаткового строку для її прийняття, а не про визнання права власності на спадкове майно.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, не визначився з предметом та підставами позову, та нормами матеріального права, які їх регулюють, неповно з'ясував обставини справи, які мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З цих підстав, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участь в розгляді справи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 липня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 березня 2018 року.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: