Справа №333/1164/18
Провадження №2-о/333/109/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі Кунець В.В.,

за участю прокурора Березовської А.В.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_5,

заінтересованої особи: ОСОБА_6В

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, цивільну справу №333/1164/18 за заявою головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа: ОСОБА_8 -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заяви зазначено наступне.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає за адресою: Запорізька область, Василівський р-н, с. Скельки, вул. Леніна, б.11, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 02.03.2018. Психічно хвора з 1969 року. Багаторазово лікувалася в психіатричних стаціонарах із приводу параноїдної шизофренії. Захворювання має безперервний перебіг, сформований дефект особистості. Є інвалідом 2-ї групи безстроково. Згідно Рішення Василівського райсуду Запорізької області від 23.01.2012 ОСОБА_5 визнана недієздатною, опікуном призначена сестра хворої ОСОБА_8. Остання госпіталізація з 18.10.2017 по 15.12.2017 з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, дефект змішаного типу. Згідно Рішення Комунарського райсуду м. Запоріжжя від 20.10.2017 примінялась примусова госпіталізація. Психічний стан хворої різко погіршився напередодні теперішньої госпіталізації: стала збудженою, некерованою, кидала в опікуна скляні пляшки, плювалась, вдарила по обличчю, погрожувала задушити вночі, розбила дверцята холодильника, перевернула стільці. Доставлена лінійною бригадою швидкої медичної допомоги, в супроводі наряду поліції в стані психомоторного збудження. Госпіталізована за заявою опікуна, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе і оточуючих. Дала згоду на госпіталізацію. У відділенні була недоступною контакту. Інструкції виконувала після багаторазових повторень. Намагалась щось сказати, але не могла, тільки одноманітно повторювала: «Господи, Господи, Господи...». Був діагностований гіпертонічний криз. 05.03.2018 оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, кататоно- параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих, а також неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Законний представник опікун ОСОБА_8 не заперечувала відносно задоволення даної заяви.

ОСОБА_5 у судовому засіданні не змогла надати пояснення з приводу заяви, в звязку з психічним станом.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_9 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.03.2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, кататоно- параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих, а також неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару.

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_5 з 1969 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останньої погіршився, внаслідок чого являє небезпеку для себе та оточуючих, не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, в звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.341-342, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, заінтересована особа: ОСОБА_8 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: Запорізька область, Василівський р-н, с. Скельки, вул. Леніна, б.11, до психіатричного закладу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10-а.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: І.Й. Наумова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2