Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/740/18
Провадження № 2/644/952/18
14 березня 2018 року м.Харків
Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого судді - Шевченка С.В., за участю секретаря - Голік О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу № 644/740/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,
05.02.2018 року позивач подала в суд вказаний вище позов, в якому просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Єгипту, а саме до АДРЕСА_1, строком на три місяці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2.
В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що має з відповідачем спільну дитину - малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 вказує, що офіційно з відповідачем у шлюбі не перебуває. Відповідач вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається. Малолітня ОСОБА_3 потребує лікування та оздоровлення, проте батько не надає згоди на виїзд доньки за кордон, що суперечить інтересам дитини. За таких обставин позивач просила надати матері ОСОБА_1 дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_3 за кордон до Єгипту без згоди батька до ОСОБА_2, строком на три місяця.
Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначив, що просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення причини неявки суду не повідоми. Представник третьої особи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.280 ЦПК України.
З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3, видане 17 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с.9).
Як вбачається з матеріалів справи, малолітня ОСОБА_3 часто хворіє на респіраторні захворювання, що підтверджується листом з поліклініки від 26.01.2018 року № 86 (а.с15). Позивач має можливість вивезти дитину на оздоровлення до Єгипту, де постійно за адресою: АДРЕСА_2, мешкає хрещена мати дитини - ОСОБА_4, яка взяла на себе зобов'язання по наданню житла з належними умовами проживання для малолітньої ОСОБА_3 та її матері, що підтверджується копією нотаріально завіреного листа - запрошення з боку ОСОБА_4 (а.с.23).
На підставі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Вимогами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
За умовами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виходячи з наведенного, суд приходить висновку, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду.
Частина 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Відповідно до ч. 2 статті 155 батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, приймаючи до уваги потребу останньої у профілактичному лікуванні за показниками стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.265, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 р., ст. ст. 141, 155, 157 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, суд,-
Суд в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Надати дозвіл матері, ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі України до Єгипту малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 17 червня 2010 року, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, строком на три місяці, з моменту набуття рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено та підписано 14.03.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_4

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (місце знаходження: вул. Чернишевського б. 55, м. Харків, 61002).

Суддя С.В. Шевченко