27.02.2018 227/4033/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря: Верній М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулась до суду з позовною заявою, уточнивши свої вимоги шляхом подання до суду заяви про уточнення позовних вимог, до відповідача, в якій просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 63 в будинку № 42 по вулиці Східна (стара назва 50 років Жовтня) в місті Білозерське Добропільського району Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (стара назва - 50 років Жовтня) в місті Білозерське Добропільського району Донецької області, що підтверджується договором купівлі - продажу від 22 травня 2017 року та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 29 вересня 2004 року у даній квартирі було зареєстровано відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином ОСОБА_4 При купівлі цієї квартири ОСОБА_4 запевняла, що її сина буде знято з реєстрації одразу ж, як буде оформлено договір купівлі-продажу квартири. Проте, цього не сталось. Звернувшись до голови ОСББ «Околиця» позивач дізналася, що з березня 2012 року відповідач перестав мешкати у даній квартирі. Зазначила, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні вищезазначеної квартири. Відповідач продав свою частку у спірній квартирі і тому у нього було припинено право власності на житлове приміщення, як у колишнього власника житла.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Повторно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, сторони по справі клопотань щодо її розгляду в порядку загального позовного провадження або про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі до суду не надавали, тому суд вважає за доцільне на підставі ч. 8 ст. 279 ЦПК України, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, шляхом дослідження доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2017 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу квартири серії НМА 905899, який посвідчено приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 785, відповідно до якого продавці продали, а ОСОБА_1 купила в особисту приватну власність квартиру № 63, яка знаходиться в багатоквартирному житловому будинку № 42 по вул. Східна в місті Білозерське м.Добропілля Донецької області. (а.с.5-6)

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87643639 та № 87643761 від 22 травня 2017 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу квартири від 22 травня 2017 року, зареєстрованому в реєстрі за № 785, придбала у приватну власність 1/3 та 2/3 відповідно частини квартири АДРЕСА_2. (а.с.7-8)

З витягу з домової книги вбачається, що в квартирі за адресою м. Білозерське, вул. 50 років Жовтня (нова назва Східна)АДРЕСА_3, ОСОБА_3 зареєстрований з 29 вересня 2004 року. (а.с.11-12).

Згідно акту від 22 травня 2017 року, складеного комісією у кількості трьох осіб Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Околиця», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: вул. Східна (стара назва 50 років Жовтня), буд. 42, кв. 63, м. Білозерське м. Добропілля Донецької області, не проживає з березня 2012 року. (а.с.13).

Отже, реєстрація відповідача у спірній квартирі підтверджується копією домової книги та довідкою Виконавчого комітету Білозерської міської ради Донецької області від 02 січня 2018 року № 02/02-8, відповідно до яких відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за даною адресою з 29 вересня 2004 року. (а.с.18)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Пунктом 3 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Як розяснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Матеріалами справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником спірної квартири, розташованої за адресою: вул. Східна (стара назва 50 років Жовтня), буд. 42, кв. 63, м. Білозерське м. Добропілля Донецької області, натомість, відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований в цій квартирі як її колишній власник.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що, уклавши договір купівлі - продажу спірної квартири, колишній власник житла втратив право користування цією квартирою, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, а тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 346, 391 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування квартирою № 63 в будинку № 42 по вулиці Східна в місті Білозерське Добропільського району Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.С. Мацишин

27.02.2018