Cправа № 127/5050/18
Провадження № 2-о/127/148/18
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

12 березня 2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 Шанширбаєвича, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 Шанширбаєвич звернувся до суду з заявою, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, в якій просив встановити факт безперервного проживання на території України починаючи з 28 серпня 2008 року і до 06 березня 2018 року.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Однак, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_1 зазначив себе позивачем, а не заявником.

Крім того, відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяв у справах окремого провадження сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 352,40 грн.

Однак, доказів сплати судового збору заявником не надано.

В той же час, посилання заявника на те, що він звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 14 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає помилковим, враховуючи наступне.

Пунктом 14 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Отже, виключно позивачі, а не заявника, у певних випадках звільняються від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Зі змісту пункту 14 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та частини першої статті Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" слідує висновок, що при оскарженні позивачем рішень про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, позивачі звільняються від сплати судового збору.

Однак, предметом у вимог у даній справі є встановлення факту безперервного проживання на території України, а не оскарження вищевказаних рішень, а тому, в даному випадку заявник не звільнений від сплати судового збору.

Що стосується клопотання про звільнення від сплати судового збору, то останнє задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З огляду на те, що заявником до заяви не додано доказів свого вкрай важкого матеріального стану, а також враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів віднесення заявника до категорій осіб визначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" клопотання про звільнення від сплати судового збору слід залишити без задоволення.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У заяві, що надійшла до суду, заявником вказано місце своєї тимчасової реєстрації м. Вінниця, вул. Гонти, буд. 10.

Однак, з копій документів, частина з яких є неякісними та нечитаємими, не вбачається документального підтвердження адреси тимчасової реєстрації заявника м. Вінниця, вул. Гонти, буд. 10.

Відповідно до частини першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Виходячи з наведеного вище, заява ОСОБА_1 Шанширбаєвича, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає залишенню без руху, з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 42, 136, 175-177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 Шанширбаєвича про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 Шанширбаєвича, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху.

Надати заявнику строк на усунення недоліків заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: