Справа № 489/4081/17
Номер провадження 2/489/509/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивувала тим, що 05.04.2012 р. між нею та відповідачем був укладений договір позики на суму 20 000,00 доларів США, відповідно до якого відповідач зобовязався повернути позивачу вказану суму строком до 05.04.2017 р. На підставі рішення суду з відповідача було стягнуто проценти за користування грошовими коштами за період з 01.12.2012 р. по 30.11.2015 р. Проте відповідач покладених на нього договором позики та рішенням суду зобовязань не виконав та продовжує користуватись коштами позивача. Так, на теперішній час ОСОБА_3 борг не повернув, свої зобовязання за договором не виконав.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму позики в розмірі 20 000,00 доларів США., що еквівалентно по курсу НБУ станом на 23.05.2017 р. в розмірі 526 800 грн. 00 коп., проценти за користування позикою в розмірі 131 861 грн. 73 коп., три відсотки річних в розмірі 2 078 грн. 23 коп., а також судовий збір в розмір 6 607 грн. 40 коп.

У судовому засіданні представник позивача позо підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, вислухавши представник позивача, суд встановив наступне.

05.04.2012 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений Договір позики. На підтвердження факту передачі грошових коштів була складена розписка, відповідно до якої ОСОБА_3 зобовязується повернути ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20 000,00 доларів США у строк до 05.04.2017 року.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобовязання за договором позики не виконав та не повернув позивачу, у строк до 05.04.2017 року, суму позики у розмірі 20 000, 00 доларів США .

Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки, яка є простим письмовим документом, між сторонами було укладено договір позики, який позивач виконав, а відповідач своєчасно не повернув позичене, тобто не виконав своїх зобовязань.

Згідно із положеннями ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.

Згідно ст. 525 ЦК України недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачене договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2016 р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за договором позики за період з 01.12.2012 р. по 30.11.2015 р. задоволено. А саме, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти (проценти за позикою) в розмірі 194 350 грн. 70 коп.

Згідно наданого позивачем ОСОБА_5 сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.12.2015 р. по 23.05.2017 р., які повинен сплатити відповідач, складає 5 006, 14 доларів США, що станом на 23.05.2017 р. еквівалентно 131 861 грн. 73 коп.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, позивач також просила стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і, на відміну від пені, не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Згідно наданого позивачем ОСОБА_5 три проценти річних від простроченої суми позики за період з 06.04.2017 р. по 23.05.2017 р., які повинен сплатити боржник, складає 78, 90 доларів США, що станом на 23.05.2017 р. що еквівалентно 2 078 грн. 23 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що відповідач взятих на себе зобов'язань за договором позики не виконав, він зобовязаний повернути позивачу суму позики, проценти за користування позикою та сплатити три проценти річних за неналежне виконання грошових зобов'язань.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 6 607 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 223, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики грошей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість за Договором позики від 05.04.2012 р. в розмірі - 20 000 доларів США, що еквівалентно 526 800 грн. 00 коп., проценти за користування позикою в розмірі - 131 861 грн. 73 коп. грн. та 3% річних в розмірі - 2 078 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 6 607 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.03.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова