АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/482/15-ц Номер провадження 22-ц/786/410/18Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

за участі секретаря Філоненко О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року (повний текст рішення складено 19 грудня 2017 року), ухваленого о 14-44 год. у залі суду в селищі Котельва у складі судді Якименко Т.О.

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 04 грудня 2017 року (т. 3 а.с. 35), просила перевести на неї права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу 3/50 частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Полтавський шлях (колишня назва Жовтнева), 217, смт. Котельва Полтавської області, укладеного 03 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, виплатити ОСОБА_3 88 000 грн. внесених на депозитний рахунок Котелевського районного суду, визнати за нею право власності на 3/50 вищевказаного нежитлового приміщення та витребувати його з чужого незаконного володіння ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона є співвласником нежитлової будівлі, що розташована по вул. Жовтнева, 217, смт. Котельва Полтавської області. Проте інший її співвласник ОСОБА_3 в порушення положень ст. 362 ЦК України, не повідомивши її про намір відчуження своєї частини спірної будівлі, продав належну йому на праві власності 3/50 частини нежитлового приміщення ОСОБА_5, а остання за договором дарування від 11 червня 2014 року подарувала її ОСОБА_4

Вказувала, що такими діями відповідачів було порушено її переважне право на купівлю частки вказаного нежитлового приміщення.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати у розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати у розмірі 9458 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 понесені нею судові витрати у розмірі 5485 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 396,40 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 повідомив співвласників нежитлового приміщення по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області про бажання відчужити належну йому частку майна. За відсутності пропозицій з боку співвласників цього приміщення на укладення договору купівлі-продажу відповідної частки нежитлового приміщення правомірно уклав такий договір з ОСОБА_5 Окрім того, місцевим судом зазначено про пропуск ОСОБА_2 однорічного строку позовної давності для предявлення вимоги про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Вказувала, що у справі відсутні будь-які докази того, що до укладення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 03 травня 2012 року ОСОБА_3 письмово запропонував їй укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області. Окрім того, зазначала, що дізналась про порушення свого переважного права на купівлю спірного майна лише у вересні 2014 року, ознайомившись з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказувала, що не знала і не могла знати з інших джерел про порушення її прав з боку відповідачів, оскільки з листопада 2013 року очікувала на відповідь ОСОБА_3 щодо можливості укладення з ним договору купівлі-продажу належної йому частки нежитлового приміщення.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5 подали до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, у якому вказували, що судом першої інстанції належним чином встановлено усі обставини справи, а саме встановлено факт завчасного повідомлення позивача про намір відчужити свою частку нерухомого майна по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області, а також пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки вона достовірно знала про укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу від 03 травня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належали 3/50 частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області.

ОСОБА_2 є співвласником нерухомого майна, розташованого за вищевказаною адресою.

03 травня 2012 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу належні йому на праві власності 3/50 частини нежитлової будівлі, площею 42,8 кв.м, по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області.

11 червня 2014 року ОСОБА_5 відчужила на користь ОСОБА_4 на підставі договору дарування належні їй 3/50 частини в нежитловій будівлі, площею 42,8 кв.м, по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про те, що при відчуженні спірного нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 03 травня 2012 року не було порушено переважного права ОСОБА_2 на його придбання з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Таким чином, для встановлення чи порушено переважне право ОСОБА_2 на придбання 3/50 частини в нежитловій будівлі, площею 42,8 кв.м, по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області необхідно встановити чи повідомляв її ОСОБА_3В, у письмовій формі, про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, у чинній редакції, та ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, у редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем заперечується факт отримання письмового повідомлення ОСОБА_3 про намір відчужити належну йому частку нежитлового приміщення, по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області. При цьому, отримання відповідного повідомлення 18 листопада 2013 року не має правового значення, оскільки спірне нерухоме майно було відчужене ОСОБА_3 ще 03 травня 2012 року, у той час як законом встановлено обовязок співвласника направити письмове повідомлення до відчуження належного йому на праві спільної часткової власності майна.

ОСОБА_3, стверджуючи про належне виконання ним обовязку, визначеного ч. 2 ст. 362 ЦК України, не надає, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, у чинній редакції, та ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, у редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, будь-яких доказів, які б підтверджували його доводи.

Показання свідків не можуть вважатися належними доказами доводів відповідача ОСОБА_3, оскільки ч. 2 ст. 362 ЦК України встановлює письмову форму повідомлення про наміри відчужити майно.

Відповідно до п. 5.2 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні є або свідоцтво, видане нотаріусом, про передачу їм заяви продавця, або заява учасників спільної часткової власності про відмову від здійснення права переважної купівлі частки майна, що продається (із зазначенням ціни та інших умов продажу цієї частки). Справжність підпису на заяві має бути засвідчена нотаріально.

Такі докази у матеріалах справи відсутні. Окрім того, матеріали справи не містять підтвердження, що такі докази були наявні при укладенні договору купівлі-продажу від 03 травня 2012 року. Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_7 не підтвердила їх наявності під час нотаріального посвідчення вищевказаного договору.

Безпідставними є посилання приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про те, що докази письмового повідомлення ОСОБА_2 про продаж спірного нерухомого майна були наявні на момент укладення договору купівлі продажу проте були знищені за строками зберігання. Відповідно до п. 02-04 додатку № 32 до Правил ведення нотаріального діловодства договори відчуження іншого нерухомого майна та документи, на підставі яких вони посвідчувались зберігаються 75 років. Тому, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що при укладенні договору купівлі-продажу від 03 травня 2012 року були наявні докази письмового повідомлення ОСОБА_2 про продаж спірного нерухомого майна.

Таким чином, висновки місцевого суду про те, що позивач була належним чином завчасно повідомлена про намір ОСОБА_3 продати свою частку нежитлового приміщення по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України, у редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів встановила порушення переважного права співвласника нежитлового приміщення по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області ОСОБА_2 на придбання його частки з боку відповідача ОСОБА_3, а отже порушене право підлягає відновленню.

Відповідно до ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позову про переведення на підставі статті 362 ЦК України прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з пред'явленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець, є підставою для відмови в позові.

Згідно висновку № 236/237 судової оціночно-будівельної експертизи від 14 квітня 2017 року (т. 2 а.с. 174-182), яка була проведена в межах даної справи згідно ухвали Котелевського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2017 року, ринкова вартість спірного нежитлового приміщення складає 359 730 грн.

Вказана сума, а саме 88 000 грн. та 271 730 грн. були внесені позивачем на депозитний рахунок Котелевського районного суду Полтавської області (т.1 а.с. 1) та Апеляційного суду Полтавської області (т. 3 а.с. 108) відповідно.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу 3/50 частини нежитлової будівлі, по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області від 03 травня 2012 року.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, обґрунтованими також є і вимоги про визнання за позивачем права власності на вказане майно, оскільки вона набуває право власності на нього у звязку із переведенням прав та обовязків його покупця, а таке її право заперечується відповідачами.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_2 пропустила строк позовної давності із вимогою про переведення на неї прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивачем зазначено, що у вересні 2014 року вона звернулася до суду із заявою про витребування доказів. Про порушення її прав з боку відповідачів вона дізналась у вересні 2014 року під час ознайомлення із відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які були направлені на адресу суду за її заявою. Такі її доводи підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 26993886, сформованою саме 18 вересня 2014 року (т. 1 а.с. 26-28), як на те посилається позивач. Окрім того, доводи позивача підтверджуються і копією ухвали Котелевського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2014 року (т. 3 а.с. 107) відповідно до якої відомості про перехід, припинення та виникнення права власності на спірне нерухоме майно були витребувані від Реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за заявою ОСОБА_2 про забезпечення доказів.

Окрім того, матеріалами справі підтверджено, що 18 листопада 2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 лист-пропозицію щодо купівлі належної йому 3/50 частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області. У звязку із цим позивач 20 листопада 2013 року направила ОСОБА_3 лист із прийняттям такої пропозиції (т. 1 а.с. 34).

Таким чином, ОСОБА_3 фактично ввів в оману ОСОБА_2 щодо права власності на спірне нерухоме майно, а тому остання обґрунтовано помилялась відносно не порушення її переважного права на його купівлю.

Дані обставини були залишені поза увагою місцевого суду. Будь-якої правової оцінки цим обставинам та доводам позивача місцевим судом не надано.

Всупереч вимогам ч. 4 ст. 212 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухваленя оскаржуваного рішення, місцевим судом не наведено мотиви відмови у прийнятті доказів, наданих позивачем. Всупереч вимогам вищевказаної статті судом не наведено мотивів прийняття доказів відповідачів, які заперечували доводи ОСОБА_2, а саме показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Показання даних свідків не дають можливості встановити дату, коли ОСОБА_2 дізналася про порушення її прав та інтересів, а також обставини повідомлення останній про відчуження спірного нерухомого майна. Вказані свідки достовірно вказують лише на власну обізнаність про укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що у спірному нежитловому приміщенні проводились ремонтні роботи не заслуговують на увагу, оскільки факт виконання ремонтних робіт у нежитловому приміщенні жодним чином не може свідчити про перехід права власності на нього.

За таких обставин, виходячи, що із вказаним позовом ОСОБА_2 звернулася у серпні 2015 року, а про порушення свого права дізналася 18 вересня 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності щодо вимоги про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності нею не пропущено. За таких обставин підлягають задоволенню її позовні вимоги про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу 3/50 частини нежитлової будівлі, по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області від 03 травня 2012 року, а також визнання за нею прав власності на вказане майно.

Виходячи зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2, нею заявлено вимогу про витребування майна з чужого володіння у порядку ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Враховуючи, що спірне майно перебуває у власності ОСОБА_4, яка набула його безвідплатно за договором дарування від 11 червня 2014 року, то 3/50 частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Жовтнева, 217, смт. Котельва Полтавської області підлягають витребуванню з її володіння на користь ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи, ним помилково було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, то з відповідачів підлягає стягненню по 3 553,28 грн. судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору за подання позову, заяви про забезпечення позову, апеляційних скарг та касаційної скарги.

Керуючись ст.367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч.1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про переведення прав та обов'язків покупця, визнання права власності, витребування майна з чужого володіння задовольнити.

Перевести на ОСОБА_2 права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу 3/50 частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області, укладеного 03 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за номером 291.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/50 частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області.

Витребувати 3/50 частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області з володіння ОСОБА_4 як добросовісного набувача.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 359 730 грн. вартості 3/50 частки нежитлового приміщення, розташованого по вул. Полтавський шлях, 217, смт. Котельва Полтавської області.

В рахунок виконання цього рішення суду перевести з рахунку 0622 територіального управління ДСА України у Полтавській області, МФО: 831019, банк УДК у Полтавській області на рахунок, відкритий на імя ОСОБА_3 88 000 грн.

В рахунок виконання цього рішення суду перевести з рахунку 9215 Апеляційного суду Полтавської області, МФО: 820172, банк Державна казначейська служба України, м. Київ на рахунок, відкритий на імя ОСОБА_3 271 730 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 3 553,28 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_10

--//-- ОСОБА_11

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1