АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2018/7815/2012 Головуючий суддя І інстанції Шмадченко С.І.
Провадження № 22-ц/790/1031/18 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року

м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі судової колегії судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 28 травня 2012 року(суддя Шмадченко С.І.) по цивільній справі № 2018/7815/2012 за поданням Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року Київський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

В обґрунтування подання заяви зазначає, що в провадженні Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження . а саме: -виконавчий лист 2-4386/09/15 та 2-4386/09/ від 22 грудня 2009 року виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1В на користь АТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 12067,44 грн. та судових витрат у розмірі 370,67 грн.; виконавчий лист № 2018/2-1883/11/16 від 03 листопада 2011 року виданого Київським районним судом Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 78012,75 грн. виконавчий лист № 2018/2-4201 від 13 лютого 2012 року виданого Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 12856,22 грн.

Рішення суду ОСОБА_1 не виконано, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Просить обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вилученням у останнього закордонного паспорту до виконання судових рішень.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 28 травня 2012 року подання Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції задоволено.

Обмежено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати.

Зазначає, що наявність боргу за зведеним виконавчим провадженням не є підставою для обмеження у праві виїзду, оскільки не доведено факт ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з тих обставин, що на час звернення до суду судові рішення не виконані; наявно зведене виконавче провадження щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_1, а тому слід обмежити йому у праві виїзду за межі України.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України( у редакції на час постановлення ухвали суду) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України у редакції 2004 року наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Про ухилення від виконання зобов'язань свідчать будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 12067 грн. 44 коп. та судові витрати по 370 грн. 67 коп. з кожного.

Постановами державного виконавця від 03 березня 2010 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 12067 грн. 44 коп., судового збору у сумі 120 грн. 67 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 250 грн.

В обґрунтування подання державним виконавцем надано акт державного виконавця від 28 березня 2012 року, згідно з яким при виході з адресою реєстрації боржника АДРЕСА_1 перевірити майновий стан ОСОБА_1 не вбачалося можливим, оскільки мати боржника перешкоджала проникненню до житла; боржник знаходився вдома.

З матеріалів справи вбачається, що квартира, щодо якої складено акт державного виконавця, не перебуває у власності боржника, її власником є ОСОБА_8

З пояснень ОСОБА_8 та її сусіда ОСОБА_9 вбачається, що боржник за адресою АДРЕСА_1 не проживає. З чого вбачається, що саме боржник був вдома, як зазначено у акті- невідомо. З наданої державним виконавцем ксерокопії довідки за 2012 рік(дату виявити неможливо) а.с. 61 вбачається, що боржник за цією адресою не зареєстрований.

Також, до подання державним виконавцем надано довідку з ДПІ в Київському районі м. Харкова щодо неможливості надання інформації відносно розрахункових рахунків ОСОБА_1, оскільки на обліку в ДПІ як фізична особа-підприємець він не знаходиться.

Дані обставини не свідчать про наявність навмисного ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень про стягнення з нього заборгованості.

В довідці Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Харківській області зазначено щодо наявності іншої адреси ОСОБА_1 АДРЕСА_2.

Між тим, матеріали справи не містять даних щодо виходу державного виконавця за цією адресою щодо встановлення майнового стану боржника. Згідно цієї довідки за ОСОБА_1 значится зареєстрованим автомобіль, однак чому його не описано - не відомо.

Інформації щодо наявності рахунку у банківських установах, перебування на обліку у пенсійному фонду України матеріали справи не містять.

За таких обставин вважати, що є підстави для задоволення подання, не можна.

Свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду з наданих матеріалів не вбачаться.

Ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 28 травня 2012 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні подання Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає у відповідності до вимог ст. 389 ч.1 п.1 ЦПК України.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді І.П. Коваленко

ОСОБА_10