Справа № 191/4605/17
Провадження № 2/191/1966/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
19.03.2018 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Кухар Д.О.
за участю секретаря - Яніної О.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Електрон-Сервіс» ВАТ «Концерн Електрон» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Електрон-Сервіс» ВАТ «Концерн Електрон» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він користується приміщенням будівлі-майстерні за адресою : м. Синельникове, вул. Довженка 37 ( колишня Радянська 37) з 14 вересня 2000 року і по цей час. Ця будівля разом з будівлею гаражу і іншим майном передана йому в користування з правом викупу Дніпропетровським підприємством «Електрон-Сервіс». Новомосковське підприємство «Електрон-Сервіс» є філією дочірнього підприємства «Електрон-Сервіс» м. Дніпропетровськ, яке, в свою чергу, є дочірнім підприємством підприємства «Концерн-Електрон». Передача матеріальних цінностей була здійснена за ініціативою директора ДП «Електрон-Сервіс» м.Дніпропетровськ ОСОБА_2. Увесь час, скільки позивач працював на цьому підприємстві, керівництво регулярно реорганізовували підприємство.
01.12.1993 року Синельниківським БТІ проведена інвентаризація будівлі по вул. Радянська 37 , виданий технічний паспорт, в якому вказано власник - Новомосковський завод «Телерадіосервіс».
08.04.1998 року позивач звернувся до начальника БТІ м.Синельникове з листом з проханням перереєструвати будівлю телемайстерні у звязку з реорганізацією ВКФ «Телерадіосервіс» і створенням підприємства «Електрон-Сервіс». Не виконано, так як не підтверджено право власності. Позивач за свої кошти викупив склад запчастин, автомобіль ІЖ 2715 (Москвич пікап) і все майно, зазначене в акті-передачі майна від 01.10.2000 року, крім будівлі-майстерні, гаражу і газового лічильника, АОГВ і котел опалення. Він був готовий викупити все майно, та це на той час виявилось неможливо. З керівництвом підприємства вони домовилися, що я можу спокійно користуватись, а коли зроблять документи, то оформимо куплю-продажу. При виготовленні документів, виникла ціла купа труднощів, що не давали можливості отримати документи .
З січня 2002 року до позивача звернувся хазяїн будинку, який знаходиться поряд з гаражем, який передали його в користування , ОСОБА_3, який мешкає за адресою : вул. Інтернаціональна (зараз Ягідна), і сказав, що на стіні гаража виявилася тріщина і що вразі зруйнування гаражу, плити, якими він вкритий, можуть зруйнувати його будинок. Позивач звернувся до головного архітектора міста ОСОБА_4 з проханням обстежити гараж і дати рекомендації. Була зібрана комісія, яка склала акт обстеження, яким визнано гараж аварійним і в подальшому його використання непридатним.
Акт обстеження було надано керівництву підприємства, на що отримано відповідь, приміщення передані позивачу і вирішувати питання він повинен самостійно. В архітектурі міста порадили як його укріпити. Було проведено вибірковий ремонт. На сьогодні тріщини на стінах збільшуються. Потрібно або повністю розбирати його, або робити капітальний ремонт з посиленням фундаменту. Робити такі роботи позивач не має права, в той же час, вразі руйнування гаража відповідальність буде нести особисто. Факт довгострокового використання будівлі-майстерні, підтверджується укладеним договорами на поставку газу, ел.енергії, телефон, в яких вказана адреса вул.Радянська 37 (Довженко 37).
Так як позивач користується нерухомим майном сімнадцять років, було прийнято рішення оформити належним чином право власності на вказане майно. В органах держаної реєстрації нерухомого майна позивачу було відмовлено у реєстрації, мотивуючи свою відмову тим, що якщо він має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно.
У звязку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Довженка (Радянська) 37, які складаються з : А-1 нежитлова адміністративна будівля - загальна площа 222,1 м2, Б-1 будівля сараю - загальна площа 75 м2.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 27.02.2018 року.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно копії технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою : м. Синельникове, вул. Радянська 37, його власником є Новомосковський завод «Телерадіосервіс».
Рішенням Фонду комунального майна Дніпропетровської обласної ради № 63/12 від 03.03.1994 року було вирішено акт передачі до комунальної власності м. Синельниково від 11.01.1994 року вважати недійсним, оскільки з фактом викупу державного майна АТ «Концерн-Єлектрон», в тому числі будівлі майстерні по вул. Радянській,37 м. Синельникове та вказаний обєкт не входив до переліку обєктів обласної комунальної власності.

01.10.2000 року ОСОБА_1 прийняв майно, що підтверджується копією акту передачі основних засобів на ділянці Синельникове Новомосковського підприємства «Електрон-Сервіс».

Згідно акту обстеження сарая/гаражу/Телеательє, від 23.01.2002 року, комісією у присутності ОСОБА_1, було вирішено визнати будівлю сараю/ гаражу/Телеательє, яке розташоване в м. Синельникове, по вул. Інтернаціональній,29 ( Радянській,37) аварійною та подальше її користування непридатне.

Згідно звіту про оцінку станом на 24.10.2017 року, обєктом оцінки була адміністративна будівля (А-1), загальною площею 222,1 кв.м. та будівля сараю (Б-1), які розташовані за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Довжено ( кол. вул.Радянська),37.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При вирішенні цього спору суд враховує наступне: задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно яке не має власника. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

Документи, які досліджені судом підтверджують те, що у позивача відсутній титул для надбання цього майна, документи, які наявні в матеріалах справи підтверджують те, що право власності на нерухоме майно ні за ким не зареєстроване.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що нерухоме майно, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю, раніше було розташоване за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Інтернаціональна, 29. Згодом, вул. Інтернаціональна, 29 була перейменована на вул. Радянську,37, а з вул. Радянська,37 на вул Довженко,37.

Отже, суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт добросовісного заволодіння позивачем нерухомим майном : нежитловими будівлями, що розташовані за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Довженка, 37, а також те, що позивач відкрито, безперервно володіє цим нерухомим майном понад десять років. Тобто, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем.

Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного керуючись ст. 328, ст. 344 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 81, 206, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, право власності на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Довженка, 37, які складаються з : А-1 нежитлова адміністративна будівля - загальна площа 222,1 м2, Б-1 будівля сараю - загальна площа 75 м2, за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5