Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 409/2914/17
Провадження № 22ц/782/102/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Справа № 22ц-102/18

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Єгорової О.П.

учасники справи: заявник ОСОБА_2,

представник заявника ОСОБА_3,

заінтересована особа приватний нотаріус Біловодського районного нотаріального округу ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року, постановлену у складі судді Третяк О.Г. у м. Білокуракине, 02.01.2018 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який помер 03.02.2016 року за адресою: Лутугинський район, Луганської області, с.Білореченський, кв.Ювілейний, 1/2 з 2010 року по день смерті ОСОБА_5 03.02.2016 року.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 02.02.2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою заявником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, безпідставне припущення судом першої інстанції про можливу наявність інших спадкоємців, окрім самого заявника та наявність спору про право, скаржник просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи, яких повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від останніх на адресу апеляційного суду не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя виходив з того, що заява ОСОБА_2 мотивована тим, що 03.02.2016 року помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири, що належала на праві спільної власності спадкодавцю та його дружині ОСОБА_6 Після відкриття спадщини заявник звернувся до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, проте отримав відмову, оскільки не надав доказів спільного з спадкодавцем проживання. У зв'язку з цим заявник просить суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю заявника та його померлого батька ОСОБА_5, з встановленням якого у заявника виникне право на отримання спадщини.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у відкритті провадження слід відмовити, оскільки право на спадщину мають і інші особи, окрім самого заявника і таким чином є спір про право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки до такого висновку суд дійшов поспішно, з порушенням норм процесуального права.

Дійсно, відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали саме наявність права на спадщину у інших осіб, окрім самого заявника, стало підставою для суду першої інстанції вважати про наявність спору про право.

Між тим, зі змісту заяви ОСОБА_2 та доданих до неї документів не вбачається наявність інших спадкоємців окрім самого заявника.

Так, заявником ОСОБА_2 зазначено, що після смерті батька заявника ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: Лутугинський район, Луганської області, с.Білореченський, кв.Ювілейний, 1/2, що належала на праві приватної спільної власності спадкодавцю та його дружині (матері заявника) ОСОБА_6, яка померла 17.06.2012 року.

Крім дружини ОСОБА_6Ф.( матері заявника), померлої у 2012 році та спадкодавця ОСОБА_5 у квартирі ніхто не мешкав, а він (заявник) в цій квартирі мешкав з 2010 року по день смерті батька.

Також заявником у заяві зазначено, що про існування інших спадкоємців йому не відомо.

Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій (видача свідоцтва про право на спадщину) обґрунтована тільки тим, що заявник не надав доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому посилання на наявність інших спадкоємців зазначена постанова не містить.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявником до заяви надані: свідоцтво про народження заявника; свідоцтво про смерть ОСОБА_6, матері заявника; свідоцтво про смерть спадкодавця ОСОБА_5, батька заявника; копія свідоцтва про право власності на квартиру; копія домової книги із зазначенням осіб, що проживали у спадковій квартирі; постанова нотаріуса та інші докази.

За таких обставин висновок суду про наявність спору про право заявника не відповідає матеріалам справи, отже, є завчасним.

Крім того, якщо під час розгляду справи судом буде виявлений спір про право ( наявність інших спадкоємців тощо) суд має право, відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, залишити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції порушений встановлений процесуальним законом порядок вирішення питання про відкриття провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а тому, відповідно до ст. 379 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 березня 2018 року.

Головуючий

Судді: