Ухвала

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 333/298/16-ц

провадження № 61-6807св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя в складі судді Кулик В. Б. від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Дзярука М. П., Крилової О. В., Трофимової Д. А. від 1 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в Запорізькій області про стягнення грошової компенсації за невикористанні щорічні відпустки, середньомісячного заробітку, 3% річних та інфляційних втрат.

Позовна заява мотивована тим, що під час звільнення позивача за власним бажанням у грудні 2007 року з посади старшого дільничного інспектора міліції відділення дільничних інспекторів міліції Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління МВС України відповідач не виплатив компенсацію за всі дні невикористаної відпустки за період з 2002 по 2007 рік.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі.Роз'яснено позивачу його право на звернення з цим позовом до окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення спору в цій справі належить до компетенції адміністративних судів.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що в грудні 2007 року позивач звільнений за власним бажанням із посади дільничого інспектора міліції, тобто з публічної служби. Тому, враховуючи характер спірних правовідносин та суб'єктивний склад сторін, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У липні 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані ухвали та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки спір у справі виник щодо виплати заборгованості із заробітної плати, то він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

8 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про стягнення грошової компенсації за невикористанні щорічні відпустки, середньомісячного заробітку, 3% річних та інфляційних втрат передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк