КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/177/18
Провадження №2/319/134/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мальованого В.О.,

при секретарі судового засідання Синяковій О.І.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у підготовчому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 селищна рада Більмацького району Запорізької області, приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вище вказана позовна заява.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 прохає суд винести рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Гагаріна, 99 в смт.Більмак Більмацького району Запорізької області , який складається з : літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований 0,5 цегли, житловою площею 42,0 кв..м, загальною площею - 75,3 кв.м, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - літня кухня, літ.В - гараж, літ.Г - сарай, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - погріб, літ.Д - басейн, №1 - огорожа, №2 - огорожа, №3- ворота, №4- ганок, №5 - козирок, №6 - козирок, №7 - козирок, І- вимощення, ІІ - замощення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 березня 2016 року помер її чоловік ОСОБА_5. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , який розташований по вул.Гагаріна, 99 в смт.Більмак Більмацького району Запорізької області. Позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.. Однак до цього часу свідоцтво про спадщину на житловий будинок не отримала, оскільки нею до нотаріуса не було надано документів, що підтверджують факт закінчення будівництва житлового будинку та введення його в експлуатацію.

За даних обставин позивач позбавлена можливості оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом і тому змушена звернутися до суду з даним позовом ( а.с.1-2).

Позивач, відповідач та треті особи про місце, дату і час проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином ( а.с. 38,39,40,41).

Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів. Позивач повідомила, що позовні вимоги нею підтримуються в повному обсязі. Відповідач подав заяву, якою повідомив про визнання позову та не заперечував проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні. ( а.с.43,44). Треті особи - ОСОБА_3 селищна рада Більмацького району Запорізької області та приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_4 повідомили про те, що не заперечують проти позовних вимог ОСОБА_1 ( а.с.42,45).

Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити під час проведення підготовчого засідання в порядку встановленому ст.206 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, зясувавши позиції учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району- на селище міського типу Більмак.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 помер 30 березня 2016 року, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.4).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлямии і спорудами, розташований за адресою: вул.Гагаріна, № 99 смт.Більмак Більмацького району Запорізької області.

На момент своєї смерті ОСОБА_5 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради Більмацького району Запорізької області від 20 вересня 2016 року №3898, згідно якої ОСОБА_5 дійсно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27 листопада 1997 року по день смерті 30 березня 2016 року ( а.с.32). ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою по теперішній час.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя на випадок своєї смерті заповіту не складав.

За життя, 28 березня 1981 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 придбав незакінчений будівництвом житловий будинок, будівництво якого складало 34 відсотки, який знаходиться за адресою: вул.Куйбишева, 123 в смт.Куйбишеве Запорізької області ( а.с.26).

Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради Більмацького району Запорізької області, рішенням виконкому Куйбишевської селищної ради від 15.11.1979року №9 вулиця Куйбишева у смт.Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області була перейменова на вулицю Гагаріна. Згідно з матеріалами адресної книги нумерацію житлового будинку, що належав ОСОБА_5 і розташований в смт.Більмак ( смт.Куйбишеве) по вул. Гагаріна, було змінено з №123 на №99 ( а.с.31).

Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( а.с. 5), а відповідно до ст.1222 та ст.1261 ЦК України спадкоємицею першої черги за законом.

Оскільки позивач ОСОБА_1 постійно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_5, то відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину - житловий будинок, що належав померлому.

20 вересня 2016 року за заявою позивача ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою Запорізької області була заведена спадкова справа після померлого 30 березня 2016 року ОСОБА_5 ( а.с.30). 29 червня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в зв"язку з тим, що документів, що підтверджують факт закінчення будівництва житлового будинку та введення його в експлуатацію не надано ( а.с.27).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується.

Що стосується позовних вимог щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування суд виходить з наступного.

За життя ОСОБА_5 придбав незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Гагаріна (Куйбишева), №99 (123) в см. Більмак (Куйбишеве) ОСОБА_3 (Куйбишевського) району Запорізької області ( а.с.26).

Згодом ОСОБА_5 на законних підставах в 1985 року добудував житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Гагаріна, №99 в смт.Більмак Більмацького району Запорізької області, що відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок складається з : літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований 0,5 цегли, житловою площею 42,0 кв..м, загальною площею - 75,3 кв.м, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - літня кухня, літ.В - гараж, літ.Г - сарай, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - погріб, літ.Д - басейн, №1 - огорожа, №2 - огорожа, №3- ворота, №4- ганок, №5 - козирок, №6 - козирок, №7 - козирок, І- вимощення, ІІ - замощення.

ОСОБА_5 помер 30 березня 2016 року, після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке має бути прийняте спадкоємцями.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час набуття права власності на будинок спадкодавцем, громадяни могли мати у власності житловий будинок. В ст.100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1985 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п.4 Інструкції, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Згідно п.10 Інструкції, при відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції (додаток N 1), зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це.

Згідно п.13 Інструкції, бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою

Відповідно до п.66 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, при посвідченні договору про відчуження жилого будинку (частини будинку), не закінченого будівництвом, державний нотаріус перевіряє ті ж обставини і вимагає ті ж документи, що й при відчуженні жилих будинків, закінчених будівництвом, крім довідки-характеристики бюро технічнії інвентаризації. Відомості про вартість будівельних робіт і матеріалів, а також про процент готовності незакінченого будинку містяться в довідці комунального органу, яка обов'язково подається при посвідченні договору відчуження жилого будинку (частини будинку), не закінченого будівництвом. В тексті такого договору окремим пунктом зазначається, що всі обов'язки, передбачені договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку, складеним між відділом комунального господарства і відчужувачем, приймає на себе набувач жилого будинку, не закінченого будівництвом.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_5 в 1985 році збудувавши житловий будинок, всупереч діючим на той час нормам, не звернувся до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих з заявою про оформлення права власності на домоволодіння і видачу свідоцтва про це.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як зазначалося вище, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 1981 року придбав у ОСОБА_6 незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Гагаріна (Куйбишева), №99 (123) в см. Більмак (Куйбишеве) ОСОБА_3 (Куйбишевського) району Запорізької області. За даним договором до ОСОБА_5 перейшли всі права та обов'язки передбачені свідоцтвом про забудову садиби в сільських населенних пунктах Української РСР , виданого на ім'я ОСОБА_6 виконкомом Куйбишевської районної ради народних депутатів 27 квітня 1979 року. не ОСОБА_7 ( а.с.26).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок, розташований за адресою вул. Гагаріна, 99 всмт.Більмак Більмацького району Запорізької області, житловий будинок та інші об'єкти були побудовані в 1985 році, вартість житлового будинкуз надвірними будівлями та спорудами становить 276816 грн.

Згідно звіту про визначення ринкової вартості - житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Гагаріна, 99 смт.Більмак Запорізької області, ринкова вартість об"єкту оцінки становить 63 636 грн.

Відповідно до ч.1,2 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 селищної ради за померлим ОСОБА_5 обліковувалася земельна ділянка загальною площею 0,17 га в смт.Більмак Запорізької області по вул.Гагаріна 99 , а саме 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,02 га для ведення особистого селянського господарства .

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, не позбавляє спадкоємця в праві на спадщину.

Беручи до уваги те, що у позивача виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті ОСОБА_5, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України суд, враховуючи визнання відповідачем позову саме у підготовчому засіданні, повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у сумі 352,40 грн. згідно із квитанціями №П461/6021204/1 від 14.12.2017 року на суму 640 грн. та №П461/6185185/1 від 08.02.2018року на суму 64 грн.80коп.

Керуючись стст.373, 1216, 1218, 1225,1277, 1297 ЦК України, ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12,76,77,81,83,141,197-200,206,247,258,259,265,268,273 ,280,282 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 Миколаївни про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок № 99 по вул.Гагаріна, в смт.Більмак Більмацького району Запорізької області, який складається з: літ.А - житловий будинок шлакоблочний, обличкований 0,5 цегли, житловою площею 42,0 кв..м, загальною площею - 75,3 кв.м, надвірні будівлі та споруди: літ.Б - літня кухня, літ.В - гараж, літ.Г - сарай, літ.Е - вбиральня, літ.Ж - погріб, літ.Д - басейн, №1 - огорожа, №2 - огорожа, №3- ворота, №4- ганок, №5 - козирок, №6 - козирок, №7 - козирок, І- вимощення, ІІ - замощення, як за спадкоємицею за законом після ОСОБА_5, померлого 30 березня 2016 року.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, з державного бюджету 50% судового збору, який був сплачений 14.12.2017 року згідно із квитанцією №П461/6021204/1 від 14.12.2017року на суму 640 гривень та 08.02.20218 року згідно із квитанцією №П461/6185185/1 від 08.02.2018року на суму 64 гривні 80 копійок, і який був перерахований на рахунок 0152, МФО 813015, отримувач: УДКСУ у Куйбиш.р-ні, 22030001, код отримувача 37892243, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Запорізькій області, - тобто 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2018 року.

Суддя: В.О.Мальований