Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1931/17
Р І Ш Е Н Н Я

27 лютого 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності,-

встановив:

ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності.

Свій позов обгрунтовує тим, що 12 серпня 2016 року помер її брат ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Спадщину після його смерті прийняла вона та дочка померлого ОСОБА_2, відповідачка по справі. Відповідно до ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала допомогу спадкодавцеві, який був у безпорадному стані через тяжку хворобу. Протягом більше як 10- ти років до дня смерті спадкодавець був повністю на утриманні позивачки, а тому вона має одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, зокрема як спадкоємець першої черги, а тому має право на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, померлого 12 серпня 2016 року.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх повністю.

Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що спадкодавець не перебував у безпорадному стані.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

12 серпня 2016 року у віці 59 років помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №288938. На момент його смерті, йому на праві власності належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки про причину смерті від 15 серпня 2016 року, причиною смерті ОСОБА_6 є двостороння гнійна пневмонія.

З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_6, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дочка ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_1

Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналізуючи зміст даної норми закону, можна дійти висновку, що при вирішенні питання про зміну черговості спадкування, позивач має довести суду факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу не менше п'яти років та перебування спадкодавця в безпорадному стані, який або обумовлений похилим віком, тяжкою хворобою, каліцтвом, інвалідністю, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує сторонньої допомоги та догляду.

Згідно до роз'яснення п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05. 2008 року вказано, що під безпораднім станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування .

Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставою для задоволення позову про зміну черговості спадкування є сукупність юридичних фактів, встановлених в судовому порядку : здійснення опіки над спадкодавцем; матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь - якої іншої допомоги спадкодавцеві в разі потреби: як приготування їжі, прибирання кімнати, будинку, прання білизни, ремонт квартири та інше; тривалий час здійснення вищевказаний дій; та безпорадній стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Отже, для задоволення позову необхідні всі ці п'ять складових перерахованих обставин .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є сусідкою померлого ОСОБА_6 За 7 років до його смерті ним піклувалася позивачка та її чоловік, приносили їсти, стригли. Самостійних доходів він не мав, з дому виходив рідко. Разом з ним ніхто не проживав. ОСОБА_6 постійно перебував у стресі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив що разом з дружиною піклувався за її братом ОСОБА_6, сплачували за нього комунальні послуги, оскільки самостійного заробітку він не мав. Відвідували його не менш одного разу на тиждень.

Допитаний як свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він з родиною близько 3-х років винаймає квартиру в якій проживав ОСОБА_6 Під час перебування в квартирі ОСОБА_6 рідко виходив із своєї кімнати, він не працював, до нього навідувалася сестра.

Допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили суду, що бачили відповідачку з батьком в 2015 році. ОСОБА_6 самостійно пересувався, був нормальною, адекватною людиною.

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_12, оскільки обставини, про які вона зазначила в своїх поясненнях їй стали відомі зі слів позивачки, а особисто з ОСОБА_6 вона не спілкувалася з 2010 року.

Як вбачається з довідки КЗ «ЧОПЛ» від 12 грудня 2017 року, ОСОБА_6 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «ЧОПЛ» з 6 травня 2010 року по 4 червня 2010 року з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад з шизофреноподібною симптоматикою».

З довідки КЗ «ЧОПНД» від 5 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_6 був включений до групи пацієнтів консультативного нагляду, як такий щодо якого надійшла медична інформація від інших психіатричних закладів. У звязку з тим, що ОСОБА_6 до КЗ «ЧОПНД» не зявлявся нагляд за ним, фактично, не здійснювався. У КЗ «ЧОПНД» на стаціонарному лікуванні ОСОБА_6 не перебував.

Дані лікарські медичні документи на містять посилань на те, що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані хоча якийсь період, чи потребувала сторонньої допомоги.

Квитанції про сплату комунальних послуг не можуть бути доказом, який підтверджує те, що позивачка надавала матеріальну допомогу спадкодавцю, оскільки з вказаних квитанцій вбачається, що оплату за користування комунальними послугами в квартирі АДРЕСА_2 здійснювала не позивачка, а її чоловік ОСОБА_8 Крім цього слід зазначити, що 2/3 частин вказаної квартири належать на праві власності ОСОБА_1, яка й зобовязана сплачувати комунальні послуги за користування своєю частиною квартири.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 самостійно пересувався, спілкувався з громадянами. З наданих суду доказів не вбачається, що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані.

Крім цього, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У звязку з наведеним, суд приходить до висновку про те, що позивачкою не вірно обрано спосіб захисту, визначений законом.

Так, позивачка, посилаючись на ч.2 ст. 1259 ЦК України, просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, померлого 12 серпня 2016 року. Разом з тим, ч.2 ст. 1259 ЦК України передбачено не визнання права власності на спадкове майно, а зміну черговості права на спадкування.

За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що позивачка не надала суду переконливих доказів про те, що вона тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцю, який через хворобу та каліцтво був у безпорадному стані, а отже і підстав, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, для задоволення заявлених позовних вимог позивачки немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1259, 1261, 1262 ЦК України, керуючись ст.ст. 76-81, 263-265,268,273 ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 7 березня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_13