Справа № 681/857/17
Провадження № 2/282/32/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді: Вальчук В. В.

при секретарі судового засідання: Грушак І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "ПриватБанк», інтереси якого представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк "ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту в сумі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач кошти отримав.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобовязання не виконав.

Станом на 30.04.2017 року заборгованість відповідача за кредитом становить 17587,29 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "ПриватБанк», заборгованість по кредитному договору №б/н від 03.02.2011 року на загальну суму 17587,29 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано заяву в якій вказує, що він просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме: позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентам за користування кредитом визнав, в задоволені решти позовних вимог просив суд відмовити.

Вислухавши пояснення відповідача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.

Із договору № б/н від 03 лютого 2011 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Позичальнику ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредиту на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.02.2011 року станом на 30 квітня 2017 року ОСОБА_2, має заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 654,70 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12518,91 грн.

Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується розрахунку пені та комісії в сумі 3100,00 грн., та заборгованості за штрафом в сумі 1313,68 грн., суд зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст.610 ЦК України.

Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та судовим штрафом задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил, клієнт зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором.

З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня.

З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач неправомірно просить суд стягнути комісію за користування кредитом, оскільки вона не передбачена кредитним договором б/н від 03.02.2011 року.

Враховуючи, що згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, тому суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією в сумі 3100 грн., не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії.

За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 1313,68 грн., має бути відмовлено.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, дійсно не виконав зобовязання за договором від 03 лютого 2011 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 654,70 грн. та заборгованості по процентам 12518,91 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що хоча і позов задоволено частково, суд виходить з того, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбачену ЗУ «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору 1600 грн.

Керуючись ст.ст.141, 211, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого оператором в ТОВ «Вівад 09» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за заборгованість по кредитному договору №б/н від 03.02.2011 року на загальну суму 13173 (тринадцять тисяч сто сімдесят три) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого оператором в ТОВ «Вівад 09» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 березня 2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_4