Справа № 308/4879/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Готра Т.Ю.,

секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року у справі №308/4879/17 (Головуючий: Леміш О.М.) -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2015 року Перечинським районним судом у справі 304/964/15-ц постановлене рішення про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у сумі 1 455 грн., щомісячно, починаючи з 24.07.2015 року. Рішення набрало законної сили 08.12.2015 року та видано виконавчий лист.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 30 серпня 2017 року №51770517 Перечинського РВ ДВС заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.08.2007 року складає 30 395,50 грн.. Зважаючи на те, що по сплаті аліментів у відповідача виникла заборгованість, то позивач просила стягнути на свою користь за період із липня 2015 року по серпень та за жовтень 2016 року неустойку (пеню) у розмірі 45 388,18 грн..

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку зі сплати аліментів у сумі 45 388,18 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судових витрат у розмірі 640 грн..

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як вини його у сплаті аліментів немає, не ухилявся від сплати аліментів і стягнення аліментів здійснює ДВС у Перечинському районі. Про причини несвоєчасного виконання рішення суду про стягнення аліментів невідомі. Також зазначає, що реальної можливості повністю виконати рішення суду про сплату аліментів у розмірі 1 455 грн. у нього немає, так як є інвалідом значну суму коштів витрачає на лікування, а призначена пенсія становить 623,50 грн.. Разом з тим, із розрахунку складеного ним, заборгованість по аліментам становить 16 804,50 грн.. Враховуючи інвалідність відповідача, неспіврозмірність розміру аліментів та отримуваного доходу, значну суму витрачає на лікування, відсутність вини у сплаті аліментів дає підстави суду для відмови у позові.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 26 листопада 2015 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 455 грн. починаючи з 24 липня 2015 року і до досягнення дітей повноліття.

При зверненні із позовом ОСОБА_2 до суду 24 травня 2017 року діяла редакція ст.196 ч.1 СК України, яка передбачала, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку заборгованості Перечинського РВ ДВС по аліментам ОСОБА_1 станом на 01 березня 2017 року становило 40 085,00 грн. (а.с.3), а станом на 01.08.2017 року становить 30 393,50 грн. (а.с.15, 16).

Розрахунком заборгованості наданого позивачем вбачається, що неустойка зі сплати аліментів із 01.01.2016 року по 16.04.2017 року відповідача становить 45 388,18 грн. із врахуванням вимог ст.196 ч.1 СК України, яка діяла на час звернення позивача до суду.

Посилання відповідача на важкий матеріальний стан, про який ним зазначено в апеляційній скарзі, судова колегія до уваги не приймає із наступних підстав.

Ухвалою Перечинського районного суду від 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 КК України на підставі ст.45 цього Кодексу - звільнено у зв'язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрито.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаючи, що за рішенням Перечинського районного суду від 26 листопада 2015 року зобов'язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 455 грн., щомісячно, починаючи з 24 липня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, здійснюючи у зазначений період підприємницьку діяльність та отримуючи дохід, злісно ухилявся від сплати встановлених вказаним рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) у зв'язку з чим станом на 01 грудня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів стала 28 759,50 грн. (а.с.75-78).

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 29 лютого 2016 року заочне рішення Перечинського районного суду від 27 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ житлового будинку АДРЕСА_4 скасовано і в цій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником даного будинковолодіння і дана обставина стверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, апеляційним судом Закарпатської області залишено без змін заочне рішення Перечинського районного суду від 27 квітня 2015 року, яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 однією сім'єю без шлюбу, визнано майно спільною сумісною власністю подружжя і визначено кожному ідеальну частку по ? частині будівлі лазні з житловими кімнатами, загальною площею 107,4 кв.м., житловою площею 21,8 кв.м., що знаходиться за адресою: 89215, АДРЕСА_1 та дачного будинку, загальною площею 143 кв.м. житловою площею 13 кв.м., що знаходиться за адресою: 89215, АДРЕСА_2».

Дане майно використовується відповідачем ОСОБА_1, що ним не заперечується.

Згідно договору купівлі-продажу від 05 грудня 2017 року ОСОБА_1 продав релігійній громаді Української Автокефальної Православної Церкви Парафії на честь Рівноапостольних Кирила і Мефодія у м.Ужгород Закарпатської області земляну ділянку площею 0,25 га за кадастровим номером НОМЕР_6, цільове призначення: 02.01, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки: для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд розташовану за адресою: АДРЕСА_3 400 грн..

Із відповіді приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Парамонова О.В. за вих.№2/01-16 та №3/01-16 від 24.01.2018 року вбачається, що 15.12.2015 року за реєстраційним НОМЕР_4 ним посвідчено довіреність на управління та розпорядження належним ОСОБА_1 транспортними засобами марки та DAEWOO Lanos T13110, 2002 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 державний номерний знак НОМЕР_1, надана ОСОБА_11 та 15.12.2015 року за реєстраційним НОМЕР_4 посвідчена довіреність на управління та розпорядження належним ОСОБА_1 транспортним засобом марки ВАЗ 21213, 2003 року випуску номер кузова (шасі) НОМЕР_5, державний номер НОМЕР_2, видана ОСОБА_9 (а.с.104, 105).

Матеріалами справи стверджується, що несплата аліментів ОСОБА_1 та у зв'язку з цим виникла заборгованість має місце з вини відповідача, який злісно ухилявся від встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, при цьому маючи змогу їх сплачувати, так здійснював підприємницьку діяльність і отримував дохід та наявність майна, яке використовується ним для отримання прибутку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, так як доводи викладені в апеляційні скарзі спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 березня 2018 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой