Провадження № 4-с/235/3/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Муханової В.В.

заявника ОСОБА_1

заступника начальника ВДВС Покровького

МУЮ у Донецькій області ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: заступник начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення заступника начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що на виконанні заступника начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (далі ВДВС) ОСОБА_2 перебувало виконавче провадження ВП № 51111746 за виконавчим листом № 235/10364/15-ц від 12.05.2016р., виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення на його користь за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») середнього заробітку за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки грошової суми у розмірі 61809,24 грн. та на відшкодування моральної шкоди 300 грн.

З 5 жовтня 2009 року він знаходився у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» на підставі трудового договору на посаді ГРП по РГВ дільниці СРДСУ (в).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2015р., яке набрало законної сили 19.08.2015р., з ДП «ВК «Краснолиманська» на його користь був стягнутий середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з 23.09.2014р. по 30.12.2014р. в сумі 20046,24 грн., вихідну допомогу в розмірі 17540,49 грн. та моральну шкоду в розмірі 300 грн., зобовязано відповідача видати йому належним чином оформлену трудову книжку.

Після відкриття виконавчих проваджень на виконання зазначеного рішення відповідач наказом № 3214 від 16.09.2015р. звільнив його за ч.3 ст.38 КЗпП України 19.09.2014р. і надіслав йому поштою належним чином оформлену трудову книжку, яку він отримав 19.09.2015р., а остаточний розрахунок за рішенням суду відповідач провів із ним 25.11.2015р. Остаточно заборгованість по заробітній платі відповідач сплатив йому 30.12.2014р., і цей факт встановлений рішенням Красноармійського міськрайоного суду Донецької області від 03.04.2015р. Також рішенням цього ж суду було встановлено, що розмір його заробітної плати складає 278,42 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня 2016 року з ДП «ВК «Краснолиманська» на його користь був стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки в сумі 6809,24 грн. та на відшкодування моральної шкоди 300 грн.

На підставі наказу відповідача № 312 від 24.06.2016р. 19 вересня 2015 року він був звільнений на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2015 року, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 березня 2016 року за власним бажанням у звязку з порушенням власником законодавства про працю, умови колективного і трудового договору згідно ч.3 ст.38 КЗпП України.

Як встановлено рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2016р., абзацами 5, 6 п.п.4.1 п.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. № 110, передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесенням до неї запису про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Так як трудова книжка була отримана ним тільки 19.09.2015р., то відповідачем і був йому на виконання рішення суду сплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу.

На підставі наказу № 312 від 24.06.2016р. він був звільнений на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 03.04.2015р., рішення Красноармійського міськрайонного суду від 03.03.2016р. за власним бажанням у звязку з порушенням власником законодавства про працю, умов колективного і трудового договору згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом в його трудовій книжці.

Заявник зазначає, що у період з 19.09.2014р. по 19.09.2015р. у нього був вимушений прогул, оскільки саме 19.09.2015р. є днем отримання ним трудової книжки.

Незважаючи на те, що з 19.09.2014р. по 19.09.2015р. він не працював, відповідач повинен нарахувати за цей період єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.5 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою КМУ від 22.12.2010р. № 1170, відшкодування, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні відноситься саме до цього Переліку.

Однак, відповідно до рішень Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2015р. та від 03.03.2016р. весь час з 19.09.2014р. (момент подачі ним заяви про звільнення) є вимушеним прогулом. Крім того, п.5 Переліку передбачає випадки, коли ЄСВ не нараховується у разі звичайного звільнення працівника, а не у разі примусового виконання рішення суду.

Таким чином, заявник вважає, що державний виконавець за час вимушеного прогулу, тобто з 19.09.2014р. по 19.09.2015р. повинен нарахувати єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Державний виконавець до теперішнього часу не нарахував нарахувати єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, чим порушив його право на соціальний захист, передбачений ст.46 Конституції України.

Станом на 19.09.2015р., тобто на день його звільнення, та до 05.01.2017р. діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., частиною 8 ст.65 якого було передбачено, що в разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Оскільки рішення суду були на виконанні у ВДВС, то державний виконавець є податковим агентом і був зобовязаний виконувати судові рішення з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із сум, що належали йому до виплати як стягувачу.

До теперішнього часу рішення не виконано в повному обсязі, а про закінчення виконавчого провадження йому стало відомо лише 11.12.2017р., коли йому була видана копія постанови про закінчення виконавчого провадження.

На підставі наведеного, заявник просив визнати дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 стосовно закриття виконавчого провадження ВП № 51111746 за виконавчим листом № 235/10364/15-ц від 12.05.2016р. неправомірними, скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП № 51111746 за виконавчим листом, виданим Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 03.03.2016р., та зобовязати відновити його не пізніше наступного робочого дня з дня одержання відповідного рішення.

В судовому засіданні заявник підтримав доводи своєї скарги.

Заступник начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 зазначила, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16 травня 2016 року стягувачем ОСОБА_1 на примусове виконання до ВДВС був предявлений виконавчий лист № 235/10364/15-ц від 12.05.2016р. Крансоармійського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з ДП «ВК «Красноалиманська» 62109,24 грн. на користь ОСОБА_1

18 травня 2016 року нею на підставі вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу стягувача за вих. № 14043 від 18.05.2016р.

В ході примусового виконання 2 червня 2016 року боржником ДП «ВК «Красноалиманська» на депозитний рахунок ВДВС була зарахована сума боргу за зазначеним виконавчим документом. 7 червня 2016 року згідно платіжного доручення № 623 сума боргу у розмірі 62109,24 грн. була перерахована ОСОБА_1п. у повномі розмірі за реквізитами, наданими стягувачем.

На підставі зазначеного 10 червня 2016 року нею була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на той час, копія якої була направлена на адресу стягувача за вих. № 15380.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяв на той час, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і виконання у повному обсязі рішення, зазначеного в документі на примусове виконання у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У виконавчому документі було чітко зазначено суму в розмірі 62109,24 грн., яку потрібно було стягнути з боржника та перерахувати стягувачу. ВДВС не є податковим агентом, та на нього Податковим кодексом України не покладено обовязки по стягненню та виплаті податків та інших обовязкових платежів.

Оскільки з підприємства-боржника державним виконавцем була стягнута сума боргу за виконавчим документом у повному обсязі, то виконавче провадження відповідно до вимог п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на той час, було закрито.

Отже, при примусовому виконанні виконавчого листа № 235/10364/15-ц від 12.05.2016р. Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» 62109,24 грн. на користь ОСОБА_1 вона вжила всіх заходів, передбачених Законом, для повного, неупередженого виконання судового рішення.

На підставі наведеного просила відмовити в задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 пояснила, що рішеннями Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2015 року та 3 березня 2016 року з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 було стягнуто середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 23 вересня 2014 року по 30 грудня 214 року в сумі 20046,24 грн., вихідну допомогу в розмірі 17540,49 грн., моральну шкоду в сумі 300 грн. та зобовязано ДП «ВК «Краснолиманська» видати належним чином оформлену трудову книжку, а також середній заробіток за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки за період з 31 грудня 214 року по 24 листопада 2015 року в сумі 61809,24 грн., на відшкодування моральної шкоди 300 грн.

Зазначені рішення виконані, про що свідчать постанови про закінчення виконавчого провадження від 1 грудня 2015 року та 10 червня 2016 року.

Як вбачається зі змісту відповіді спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС від 16 вересня 2016 року за № 339/28-03-11-08-13-04 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, вихідна допомога та моральна шкода, стягнуті рішеннями Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справах № 235/5395/14-ц та № 235/10364/15-ц з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь стягувача не є базою для нарахування єдиного внеску.

Згідно п.5 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою КМУ від 22.12.2010р., до таких виплат віднесені відшкодування, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

В розумінні змісту наведеної норми матеріального закону стягнуті за рішенням суду суми за затримку розрахунку за вищенаведений період не є сумами середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі наведеного просила в задоволенні скарги на постанову державного виконавця відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2016р., яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26.04.2016р. залишено без змін, стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки з 31.12.2014р. по 24 листопада 2015 року в сумі 61809,24 грн., на відшкодування моральної шкоди 300 грн.

12 травня 2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки з 31.12.2014р. по 24 листопада 2015 року в сумі 61809,24 грн., на відшкодування моральної шкоди 300 грн.

18 травня 2016 року відкрито виконавче провадження в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 з виконання виконавчого листа № 235/10364/15-ц, виданого 12.05.2016р. Красноармійським міськрайонним судом про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки з 31.12.2014р. по 24.11.2015р. в сумі 61809,24 грн., на відшкодування моральної шкоди 300 грн., яка була надіслана сторонам виконавчого провадження супровідним листом від 18.05.2016р. за вих. № № 14042, 14043.

На підставі розпорядження державного виконавця Братусь С.К. від 06.06.2016р., затвердженого начальником ДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 06.06.2016р., грошові кошти в сумі 68355,16 грн., що надійшли 02.06.2016р. з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 235/10364/15-ц, виданого 12.05.2016р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення грошових коштів з ДП «ВК «Краснолиманська», на користь стягувача ОСОБА_1 було перераховано 62109,24 грн. на реквізити, зазначені ним у заяві від 25.05.2016р., платіжним дорученням № 623 від 07.06.2016р.

Постановою в.о. начальника ВДВС ОСОБА_2 від 10.06.2016р. виконавче провадження ВП № 51111746 з примусового виконання виконавчого листа № 235/10364/15-ц, виданого 12.05.2016р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки в сумі 61809,24 грн., на відшкодування заподіяної моральної шкоди 300 грн. закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з виконанням вимог виконавчого документа боржником у повному обсязі, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження, зокрема, стягувачу 23.06.2016р.

Заявник отримав зазначену постанову про закриття виконавчого провадження 11 грудня 2017 року, отже не пропустив встановлений законом строк звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої осадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-Х1У (далі Закон № 606-Х1У), діючого на час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону № 606-Х1У передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частина 3 ст.49 Закону № 606-Х1У зазначає, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому Законом.

Положеннями ч.8 ст.65 Закону № 606-Х1У передбачено, що у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Отже, Законом № 606-Х1У, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, хто є податковим агентом, який виконує судове рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з відрахуванням, зокрема, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу. І таким податковим агентом закон визначив боржника у виконавчому провадженні.

Таким, чином в обовязки державного виконавця при виконанні судових рішень не входить відрахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із сум, що належать його до виплати, у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що постанова про закінчення виконавчого документа від 10.06.2016р. буда винесена заступником начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 відповідно до вимог закону і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного, в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.ст.11, 49, 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-Х1У, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 263-265, 451, 452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: заступник начальника відділу державної виконавчої служби Покровського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 5 березня 2018 року. Повна ухвала складена 12 березня 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко