Справа № 635/5572/16-ц
Провадження по справі № 2/635/620/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Грищук Р.Р.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та просила усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом заборони відповідачам чинити перешкоди у встановленні паркану у відповідності до даних земельно-кадастрової документації та акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 05 травня 2016 року та зобовязати відповідачів відновити межу, яка поділяє належні сторонам земельні ділянки.

06 березня 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження земельної ділянки №111-1 площею 0,1000 га кадастровий номер :02:005:0723, яка належить ОСОБА_3, до розгляду справи по суті. В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що ОСОБА_3 не виконує ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2016 року про заборону проведення будівництва на спірних земельних ділянках та викорчувала фруктові дерева, які належать відповідачу ОСОБА_1, знищила бесідку та збудувала паркан по межі, яку з останньою не погоджувала, крім того, збудувала будинок і виставила земельну ділянку з будинком на продаж, про що відповідач дізналася від людей, яким син позивача показував зазначене нерухоме майно. Після продажу будинку, частина якого розташована на належній відповідачу земельній ділянці, питання щодо відновлення межі, яка відповідає фактичному землекористуванню і поділяє належні сторонам земельні ділянки, а також відшкодування заподіяних ОСОБА_1 збитків на суму приблизно 6100 гривень, прийдеться вирішувати з іншими людьми, не причетними до заподіяння таких збитків, а ОСОБА_3 може зникнути.

Заява розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву відповідача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, суд має брати до уваги інтереси як відповідача, так і позивача, права якого можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом заборони відповідачам чинити перешкоди у встановленні паркану у відповідності до даних земельно-кадастрової документації та акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 05 травня 2016 року та зобовязати відповідачів відновити межу, яка поділяє земельні ділянки кадастровий номер :02:005:0723, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та кадастровий номер :02:005:0567, яка належить на праві власності ОСОБА_1

Разом з тим, відповідачем у заяві про забезпечення позову не доведено наявність зв'язку між заходом забезпечення позову у вигляді накладення заборони відчуження належної на праві власності позивачу земельної ділянки та предметом позову, відповідачем не зазначенояким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та яким чином вжиття таких заходів може запобігти порушенню його прав та законних інтересів.

Спосіб забезпечення позову, в який відповідач просить забезпечити позов не враховує інтереси позивача як власника майна, відчуження якого відповідач просить заборонити. З метою захисту своїх порушених прав до суду звернувся саме позивач, відповідачами зустрічні позовні вимоги в ході судового розгляду, в тому числі щодо порушення їх прав на належну земельну ділянку та відшкодування будь-яких збитків, не заявлені.

Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того, відповідач у своїй заяві про забезпечення позову в обґрунтування вимог посилається на наявність ухвали Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2016 року про вжиття заходів забезпечення позову та ухвали апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2017 року, однак завірені належним чином копії зазначених ухвал суду не надає.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня складання судового рішення. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Т.В.Бобко