Постанова

Іменем України

1 березня 2018 року

м. Київ

справа № 229/2850/17-ц

провадження № 61-2716 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест»;

представники позивача: Кириченко Юлія Юріївна, Рудь Олександра Андріївна, Куракіна Наталія Андріївна, Хайтов ПавлоВячеславович;

відповідачі: ОСОБА_8, приватне підприємство «Ясинуватський хлібозавод»;

представники ОСОБА_8: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11;

представники приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод»: Мазіна Євгенія Геннадіївна, Подколзін Василь Тихонович;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» на рішення Дружківського міського суду Донецької області у складі судді Петрова Є. В. від 17 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Азевича В. Б., Краснощокової Н. С., Новосядлої В. М., від 19 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» (далі - ТОВ «Бета-Агро-інвест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» (далі - ПП «Ясинуватський хлібозавод») про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, визнання права оренди на земельну ділянку на новий строк.

Позовна заява мотивована тим, що 2 лютого 2010 року між товариством та ОСОБА_8 було укладено договір оренди належної останній на праві власності земельної ділянки площею 7,28 га, що розташована на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, строком на 10 років, тобто до 2 лютого 2020 року. Зазначений договір було зареєстровано цього ж дня - 2 лютого 2010 року.

16 травня 2017 року товариству стало відомо про те, що вищевказана земельна ділянка одночасно перебуває в оренді у ПП «Ясинуватський хлібозавод», про що 21 грудня 2016 року внесено запис до державного земельного кадастру України. Тобто на одну й ту ж саму земельну ділянку укладено два договори оренди, чим порушено права первісного орендаря - ТОВ «Бета-Агро-інвест».

Крім того, позивач вважав, що уклавши договір оренди земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод», ОСОБА_8 таким чином висловила своє волевиявлення на передачу у подальшому земельної ділянки в оренду на строк, що перевищує строк дії діючого договору оренди, укладеного з позивачем, та умовах які її задовольняють. Разом з тим на повідомлення товариства про намір укласти договір оренди земельної ділянки на новий строк по закінченню дії діючого договору оренди, ОСОБА_8 висловила заперечення. Отже, переважне право ТОВ «Бета-Агро-інвест» на укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк є порушеним та підлягає захисту.

У зв'язку з наведеним ТОВ «Бета-Агро-інвест» просило суд: визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 5 грудня 2016 року між ОСОБА_8 та ПП «Ясинуватський хлібозавод», недійсним; визнати за ТОВ «Бета-Агро-інвест» право оренди земельної ділянки площею 7,28 га, що розташована на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, з 3 лютого 2020 року на наступних умова: строк оренди - 20 років; орендна плата - у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки - 6 553 грн 98 коп., яка вноситься у строки - з 1 листопада по 31 грудня кожного року, починаючи з моменту державної реєстрації права оренди; розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку не допускається; земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення; всі інші істотні умови права оренди, визначити на умовах, що передбачені договором оренди від 5 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_8 та ПП «Ясинуватський хлібозавод».

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року позов ТОВ «Бета-Агро-інвест» задоволено частково. Визнано договір оренди земельної ділянки площею 7,28 га, що розташована на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладеного 5 грудня 2016 року між ОСОБА_8 та ПП «Ясинуватський хлібозавод», недійсним. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов ТОВ «Бета-Агро-інвест», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі уклали договір оренди земельної ділянки з порушенням вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», статей 125, 126 ЗК України, статей 203, 215, 777 ЦК України, під час дії чинного договору оренди з позивачем, в якому передбачено його переважне право на продовження дії договору на новий строк.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання за позивачем переважного права оренди спірної земельної ділянки, суд виходив із того, що така вимога є передчасною, оскільки попередній договір оренди земельної ділянки з позивачем є дійсним до 2 лютого 2020 року, а для продовження його дії законодавством встановлено виконання певних умов, які на даний час позивачем не дотримані.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Бета-Агро-інвест» відхилено, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що укладанням оспорюваного договору оренди під час чинності попереднього договору оренди порушено права ТОВ «Бета-Агро-інвест», як орендаря земельної ділянки, яке підлягає захисту у передбачений законом спосіб, а саме шляхом визнання цього договору оренди недійсним. Щодо вимоги позивача про визнання переважного права оренди земельної ділянки, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що переважне право на переукладання договору оренди земельної ділянки у позивача ще не виникло, оскільки укладений між ним та ОСОБА_8 договір оренди не припинив свою дію і є дійсним до 2 лютого 2020 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Бета-Агро-інвест», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій невірно тлумачать положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» і як наслідок дійшли помилкового висновку про те, що вимога товариства про визнання за ним переважного права оренди спірної земельної ділянки є передчасною, оскільки попередній договір оренди земельної ділянки є дійсним до 2 лютого 2020 року, а для продовження його дії законодавством встановлено умови, які на даний час не дотримані. Між тим, такі умови товариством були дотримані, а саме: земля знову передається в оренду, про що свідчить укладений між відповідачами оспорюваний договір, який судами вірно було визнано недійсним; фактів неналежного виконання обов'язків попереднього орендаря судом не встановлено; 21 червня 2017 року, тобто не пізніше місяця до закінчення строку дії договору, так як земельна ділянка знову передається в оренду, ТОВ «Бета-Агро-інвест» звернулося до орендодавця з повідомленням про намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди на новий строк; до повідомлення було додано проект додаткової угоди; представником відповідача було отримано таке повідомлення; дії орендодавця щодо укладання оспорюваного договору оренди земельної ділянки свідчать про відсутність заперечень на укладання оренди землі на новий строк. Таким чином процедура реалізації переважного права оренди була дотримана. Крім того, суди невірно тлумачать позовні вимоги товариства, оскільки позивач просив суд визнати за ним переважне право на укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк саме по закінченню дії попереднього договору, а не укласти його шляхом поновлення.

Отже, у частині задоволення позову судові рішення не оскаржуються, а тому в силу статті 400 ЦПК України не переглядаються.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями частини першої статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 2 лютого 2010 року між ОСОБА_8 та ТОВ «Бета-Агро-інвест» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який було зареєстрований цього ж дня.

5 грудня 2016 року ОСОБА_8 уклала договір оренди спірної земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод» строком на 20 років.

За таких обставин суди дійшли до правильного висновку про те, що укладенням оспорюваного договору оренди порушено права позивача ТОВ «Бета-Агро-Інвест», як орендаря земельної ділянки, які підлягають захисту шляхом визнання недійсним оспорюваного договору оренди.

Питання щодо переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк регламентоване положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі», за змістом якої реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Частиною першою статті 33 вказаного Закону України передбачено, що саме по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання за ТОВ «Бета-Агро-Інвест» права оренди спірної земельної ділянки на новий строк, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів, що його переважне право оренди спірної земельної ділянки порушене, так як договір оренди, укладений між ним та орендодавцем, є дійсним до 2 лютого 2020 року, а фактично ставив питання про захист його права, яке може бути порушеним у майбутньому, після закінчення строку дії цього договору оренди землі.

Доводи касаційної скарги про те, що дії орендодавця щодо укладання оспорюваного договору оренди земельної ділянки свідчать про відсутність заперечень на укладання оренди землі на новий строк безпідставні, так як зазначені дії стосувалися іншого орендаря і такий договір визнано недійсним.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької від 17 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк