Єдиний унікальний номер 0532/3493/2012 Номер провадження 22-ц/775/454/2018
Головуючий у 1 інстанції Кротінов В.О.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Азевича В.Б., Дундар О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситник Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу 0532/3493/2012 за поданням начальника відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на ухвалу Ленінського районного суду міста Донецька від 11 квітня 2012 року (суддя Кротінов В.О.), ухваленого в приміщенні Ленінського районного суду м. Донецька, повний текст складено 11 квітня 2012 року,-

В С Т А Н О В И В:

У квітня 2012 року начальник ДВС у Ленінському районі м. Донецьк звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження по примусову виконанню виконавчого листа №2 -375/11 від 17.08.2011 року виданого Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріального експортний банк» загального боргу у розмірі 1 227 505,26 грн. Станом на 05.04.2012 року боржник рішення суду не виконав і ним не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду. Просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Донецька встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 за межи України, до виконання виконавчого листа, виданого Ворошиловським районним судом м. Донецька від 17.08.2011 року по справі № 2-3754/11.

З зазначеною ухвалою не погодилась ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Донецька від 11.04.2012 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про те, що вона умисно ухилялась від виконання рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 лютого 2010 року не відповідають дійсності. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2, отримала кредит на придбання квартири, а вона була лише поручителем за спірним кредитним договором, за сімейними обставинами вона не працювала, тому не мала коштів, щоб виконувати рішення суду. Крім того, позивальник ОСОБА_2 погодилась на продаж квартири і вона була реалізована Державною виконавчою службою, виконавче провадження було закрито 11.04.2013 року, про те обмеження у праві виїзду за кордон скасовано не булою. Зазначена ухала суду порушує її права як громадянина України вона позбавлена можливості спілкуватись зі своїми родичами, які залишились у Донецьку. Також судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що він ухиляється від виконання вимоги про сплату боргу та має намір виїхати за межи України.

Представник Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності ( а.с.75- 79) .

ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності ( а.с. 80-81).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з доведеності та доцільності його задоволення.

Проте погодитись з таким висновком суду не можливо з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 постанови №5 від 30.03.2012 року роз'яснив, що відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 вказаного Закону встановлено, що ухилення громадянином від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - до виконання зобов'язань.

Відповідно п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України , відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суд першої інстанції повинний був зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2011 року заступником начальника ВДВС у Ленінському районі м. Донецька відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-375/11 від 17.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» загальної суми заборгованості у розмірі 1 227 505, 26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що боржник ухиляється від викання покладених на нього обовязків.

Судом першої інстанції не враховано, що на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька , повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Зазначені обставини, судом першої інстанції не перевірені та не були враховані при ухваленні судового рішення, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 за його безпідставністю.

Згідно з вимогами ч.1п.1 ст. 376 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи .

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Донецька від 11 квітня 2012 року скасувати.

В задоволені подання начальника відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_1 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: В.Б.Азевич

ОСОБА_3

Повне судове рішення складено 15 березня 2018 року.

Головуючий : О.О.Тимченко