Справа №: 398/2454/16-ц
провадження №: 2/398/84/18
"03" березня 2018 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Позов мотивує тим, що вона 29.07.2013 року надала відповідачу кошти у розмірі 5 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 40 750 грн. 00 коп. за 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області. Факт одержання коштів підтверджується розпискою та домовленістю, що відповідач не претендує на спадщину, а саме 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області. Однак відповідач порушила домовленість та звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом та від спадщини відповідач не відмовилася. Позивач стверджує, що відповідач користується чужими грошима, тому просить стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 61 498 грн. 25 коп., а також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 614 грн. 98 коп.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на такі докази: копія розписки від 29.07.2013 року; копію заяви про прийняття спадщини від 10.10.2013 року, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3.
ОСОБА_3 померла 16.04.2013 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №171712.
За життя ОСОБА_3 належала квартира №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.10.2007 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є спадкоємицями першої черги, так як є доньками померлої.
29 липня 2013 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 кошти у розмірі 5 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 40 750 грн. 00 коп., а остання у свою чергу їх отримала про що написала розписку.
Копія розписки, яка є в матеріалах цивільної справи, підтверджує факт передачі коштів ОСОБА_2 у розмірі 5 000 доларів США 00 центів, а також обіцянку останньої про відмову від спадщини, а саме, що вона не претендує на 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області.
У ч. 1 ст. 202 ЦК України закріплено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обовязки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Феодосійського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча 29.07.2013 року ОСОБА_2 зобовязалася цього не робити.
Таким чином, позивач позбавилася можливості успадкувати частку на спадщину після смерті матері та позбулася коштів у розмірі 5 000 доларів США 00 центів, що суперечить зобовязанню викладеному у розписці від 29.07.2013 року, яка має договірний характер.
Зобовязання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно умовам договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Отже, під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 та 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Відповідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Оскільки ОСОБА_2 повинна була виконати умови зобовязання та відмовитися від спадщини, бо отримала кошти, але цього не зробила, тому вiдсутнiсть правової підстави означає, що відповідач збагатилася за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку про нікчемність правочину, який укладено 29 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що не потребує визнання судом його недійсним.
Згідно ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Враховуючи наведені норми закону та те, що відповідач отримала кошти без достатньої правової підстави, тому вони підлягають стягненню згідно ч. 3 ст. 1212 ЦК України.
Оскільки позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування чужими коштами, але розрахунку відсотків з урахуванням розміру та періоду суду не надано, а також не вказано та не обґрунтовано правову підставу їх стягнення, тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 614 грн. 98 коп.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2 кошти у розмірі 40 750 (сорок тисяч сімсот пятдесят) грн. 25 коп. та судовий збір у розмірі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 98 коп.
У задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА