Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 638/18569/14-ц

провадження № 61-2454 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9,

треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Харківська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Івах А. П., Пономаренко Ю. А., Шевченко Н. Ф., від 11 лютого 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Упраління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Харківська міська рада, про поновлення порушеного права на проживання в житловому приміщенні та поділ особового рахунку, виділ житлового приміщення в користування, вселення.

Позовна заява мотивована тим, що вона є матір'ю неповнолітнього

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька неповнолітнього - ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відповідачі чинять певні перешкоди ОСОБА_4 у проживанні в квартирі

АДРЕСА_1 На час звернення до суду з позовом у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі. Спірна квартира належить Харківській територіальній громаді, основним наймачем якої є ОСОБА_6 Квартира АДРЕСА_1 складається із трьох непрохідних кімнат, площею 15,9 кв. м, 14,5 кв. м, 13,1 кв. м.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 у добровільному порядку відмовляється поділити особові рахунки та з урахуванням викладеного, позивач просила суд: виділити у користування неповнолітнього ОСОБА_4 житлову кімнату, площею 13,1 кв. м, у користуванні відповідачів залишити житлові кімнати, площею 15,9 кв. м та 14,5 кв. м, а у загальному користуванні залишити місця загального користування, а також розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, задоволено.

Поновлено порушене право неповнолітнього ОСОБА_4 на проживання у квартирі АДРЕСА_1

Вселено неповнолітнього ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_6 не перешкоджати неповнолітньому ОСОБА_4 у користуванні вказаною квартирою.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, наступним чином:

у користування неповнолітнього ОСОБА_4 виділено житлову кімнату, площею 13,1 кв. м;

у користування ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 залишено житлові кімнати площею 15,9 кв. м та 14,5 кв. м;

у загальному користуванні залишено: кухню - 6,7 кв. м, вбиральню - 1,1 кв. м, ванну кімнату - 2,0 кв. м, коридор - 8,8 кв. м, вбудовану шафу - 0,7 кв. м.

Зобов'язано комунальне підприємство «Жилкомсервіс» (далі -

КП «Жилкомсервіс») виділити окремі особові рахунки по квартирі АДРЕСА_1 на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються у квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що право неповнолітнього ОСОБА_3 на проживання у квартирі АДРЕСА_1 порушено, а тому підлягає поновленню.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2015 року змінено, скасовано в частині встановлення порядку користування квартирою

АДРЕСА_1 та зобов'язання

КП «Жилкомсервіс» виділити окремі особові рахунки по квартирі АДРЕСА_1 на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються у квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог у цій частині позову.

У іншій частині рішення залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції під час розгляду справи не перевірено дійсних обставин справи, у достатньому обсязі не визначено характеру спірних правовідносин та правових норм, що їх регулюють, не встановлено обставин, що мають суттєве значення для вирішення справи.

12 травня 2016 рокуОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що про час та дату розгляду справи, а також про ухвалене рішення її не було повідомлено судом апеляційної інстанції.

19 вересня 2016 року ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 158 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду та вирішення справи у суді апеляційної інстанції) встановлено, що розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду та вирішення справи у суді апеляційної інстанції) передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Статтею 76 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду та вирішення справи у суді апеляційної інстанції) визначено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. При повідомленні або виклику до суду телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку необхідною умовою є забезпечення фіксації такого повідомлення або виклику. Вважається недостатнім наявність у справі лише довідки секретаря судового засідання (чи іншої уповноваженої особи) про повідомлення особи, яка бере участь у справі, так як слід забезпечити фіксацію такого повідомлення та його отримання.

Відомостей про те, що ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, була належним чином повідомлена апеляційним судом про призначення справи до розгляду 28 січня 2016 року та 11 лютого 2016 року в справі немає, а наявні в матеріалах справи поштові відправлення, направлені ОСОБА_3, повернуті до суду апеляційної інстанції у зв'язку із закінченням строку зберігання (а. с. 119-120), не є доказами виконання судом вимог статей 74-76 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду та вирішення справи у суді апеляційної інстанції), а саме не є доказом, який підтверджує належну фіксацію повідомлення про дату розгляду справи, оскільки, які направлялися судом апеляційної інстанції не були отримані ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4

Відповідно до положень статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 02» наголошується на принципі рівності сторін − одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, не можна вважати, що суд апеляційної інстанції дотримався вимог щодо належного повідомлення позивача про наявність судового спору і неповідомлення його про час та місце розгляду справи порушує вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Пунктом 5 частини четвертої статті 411 ЦПК України передбачено, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України та доводи касаційної скарги ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, щодо неналежного її повідомлення про час та дату проведення судового засідання у апеляційному суді, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов'язкового скасування рішення апеляційного суду, оскільки справу розглянуто за відсутності позивача, яка належним чином не була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, і вона обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Керуючись статтями 389, 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення суду апеляційної інстанції втрачає законну силу та у подальшому виконанню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило