ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/106/18
Провадження №2/477/319/18
14 березня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позову позивач вказував, що 18 березня 2014 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та ОСОБА_3 надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк» з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав йому кредит в сумі 500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Однак, позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, комісії та відсотків за користування ним, в звязку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
Ухвалою судді від 08 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
ВідповідачемОСОБА_2 17 лютого 2018 року одержана копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 08 лютого 2018 року з копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.49), причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав.
Ухвалою суду від 14 березня 2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що 18 березня 2014 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «Приватбанк», за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами (а.с.6).
Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримав кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинен був сплачувати відсотки за базовою ставкою 30,00 % на рік на залишок заборгованості (а.с.7).
Розділом 2.1.1.12. Умов та ОСОБА_3 передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобовязань. Зокрема, відповідно до пункту 2.1.1.12.6. за користування Кредитом і ОСОБА_4 нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13.
Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та ОСОБА_3 має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_3, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими.
Згідно з пунктом 2.1.1.5.4. Умов та ОСОБА_3 при незгоді зі змінами правил та тарифів банку Клієнт має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість.
З наданого розрахунку вбачається, що з 1 вересня 2014 року Банком було збільшено процентну ставку до 34,80% річних, а 1 квітня 2015 року до 43,20 % річних.
Із розрахунку заборгованості слідує, що свій кредитний ліміт відповідач не збільшував.
Разом з тим, відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Отже, незважаючи на те, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та ОСОБА_3 передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи частини 3 статті 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним.
З урахуванням того, що відповідач з 28 лютого 2015 року не збільшував розмір свого кредиту і розмір заборгованості по тілу зменшувався з урахуванням погашеної відповідачем заборгованості, тому проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком за період з 01 вересня 2014 року по 26 грудня 2017 року, виходячи із 30,00 % річних.
Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам.
В дійсності, розмір заборгованості по процентам у відповідача перед Банком починаючи з 01 вересня 2014 року становить:
Розрахунок проведено за формулою: Зт х 30% : 360 х Дн ( де: Зт заборгованість за тілом, 30% процентна ставка за рік, 360 календарні дні згідно п. 2.1.1.12.6 ОСОБА_3 та умов , Дн кількість днів).
За період з 01 вересня 2014 року по 08 листопада 2014 року:
1137,76 грн. х 30% : 360 днів х 69 днів= 65,42 грн.
За період з 09 листопада 2014 року по 18 листопада 2014 року:
1106,22 х 30% : 360 х 10 днів = 9,21грн.
За період з 19 листопада 2014 року по 25 листопада 2014 року:
1116,22 х 30% : 360 х 7 днів = 6,51 грн.
За період з 26 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року:
1067,03 х 30% : 360 х 3 дні = 2,66 грн.
За період з 29 листопада 2014 року по 18 грудня 2014 року:
1077,03 х 30% : 360 х 20 днів=17,95 грн.
За період з 19 грудня 2014 року по 07 січня 2015 року:
1087,03 х 30% : 360 х 20 днів=18,11 грн.
За період з 08 січня 2015 року по 09 лютого 2015 року:
1073,47 х30 % : 360 х 33 днів= 29,52 грн.
За період з 10 лютого 2015 року по 07 березня 2015 року:
1048,84 х 30% : 360 х 26 днів=22,72 грн.
За період з 08 березня 2015 року по 11 травня 2015 року:
1032,05 х 30 % : 360 х 65 днів= 55,90 грн.
За період з 12 травня 2015 року по 26 грудня 2017 року:
988,30 х 30% : 360 х 960 днів= 790,63 грн.
Всього: 93,02 грн. загальна заборгованість за відсотками станом на 29 серпня 2014 року + 1018,63 грн. (за період з 01 вересня 2014 року по 26 грудня 2017 року) = 1111,65 грн.
Крім цього, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені та комісії, яка задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобовязань.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення наприклад порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов'язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів.
Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова), яка нарахована на тіло кредиту та на суму пені, суд приходить до висновку про часткове стягнення штрафу, нарахованого на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та ОСОБА_3, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової, що підлягає зменшенню до 105,50 грн. (998,30 грн. + 1111,65 грн.)х 5% ).
На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 26 грудня 2017 року в загальній сумі 2715,45 грн., яка складається з наступного:
- заборгованість за кредитом в сумі 998,30 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1111,65 грн.;
- штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина)
- штрафу в сумі 105,50 грн. (5% від суми заборгованості (998,30 грн. + 1111,65 грн .)).
Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням розяснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 252,67 грн. (14,34% від суми сплаченого судового збору).
Керуючись статтями 12-13, 141, 258-259, 263-265, 279, 280-282ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 18 березня 2014 року, що утворилася станом на 26 грудня 2017 року, у загальному розмірі 2715 (дві тисячі сімсот пятнадцять) грн. 45 коп., яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом в сумі 998,30 грн.;
заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1111,65 грн.;
штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина)
штрафу в сумі 105,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір в сумі 256 (двісті пятдесят шість) грн. 67 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО