Справа № 477/2666/17
Провадження № 2/477/269/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Семенової Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Сірюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 6,89 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у власності КСП ім. Димитрова, належну їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0088651, за реєстраційним № 154.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі розпорядження голови Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області № 585р від 14.10.1996 року їй було виділено земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,89 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у власності КСП ім. Димитрова та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0088651, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 154.

В 2004 році вона звернулась до Жовтневої райдержадміністрації для оформлення права власності та отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Адміністрацією було надано дозвіл на виготовлення технічної документації. Однак, під час виготовлення документації з невідомих їй причин сертифікат на земельну частку (пай) був втрачений. Через втрату сертифікату позивач змушена звернутися до суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з'явились. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, заявлені його довірителем позовні вимоги підтримав в межах доводів позовної заяви та просив їх задовольнити.

Відповідач Вітовська райдержадміністрація Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа про слухання справи за відсутності представника райдержадміністрації, заперечень проти задоволення позову відповідач не висловив.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа в якому зазначила, що розпорядження землями колективної власності та прийняття рішення про виділення ОСОБА_2, як власнику земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) земельних ділянок із земель КСП ім. Дмитрова належить до повноважень Вітовської райдержадміністрації, а тому просив це врахувати під час ухвалення рішення.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів судом встановлено наступне.

На підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 14.10.1996 року № 585-р було проведено розпаювання земель КСП ім. Димитрова між членами підприємства (а.с.31-33).

На підставі зазначеного розпорядження, за ОСОБА_2 зареєстровано право на земельну частку (пай), площею 6,89 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Димитрова, та видано на її імя сертифікат про право на земельну частку (пай) серії МК №0088651, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 154, що підтверджується інформацією наданою відділом у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області (а.с.12-13, 28). Щодо відмітки про відчуження земельної частки (паю) інформація відсутня.

Через втрату оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) позивачем в районній газеті «Южная правда» від 21.12.2017 року було розміщено оголошення (а.с. 17).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Норми ЦК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку визнання права на земельну частку (пай) у разі втрати документа, що посвідчує таке право.

Згідно приписів статті 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює зазначені вище спірні правовідносини, а також те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має реквізити, що притаманні правовстановлюючому документу, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону до спірних правовідносин, зокрема положення статті 392 ЦК України (як спеціальної норми).

На підставі статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Факт одержання позивачем сертифікату про право на земельну частку (пай) серії МК №0088651 сторонами не оспорюється та визнається відповідачем.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, в даному випадку майнове право.

Враховуючи наведене вище, надані докази щодо реєстрації за ОСОБА_2 відділом у Вітовському районі Миколаївської області Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за реєстраційним номером 154 права на земельну частку (пай) саме на підставі сертифікату серії №0088651, докази надані на підтвердження передачі правомочним органом позивачу ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) площею 6,89 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова, що у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу (сертифікату) позивач не має іншої можливості захистити своє майнове право, окрім як в судовому порядку, за положеннями ст. 16 ЦК України її право підлягає захисту судом і заявлений позивачем спосіб такого захисту відповідає способу у який можливе відновлення цих прав.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 244, 259, 261, 263, 264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 про визнання право на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) площею 6,89 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова, яке належить ОСОБА_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0088651, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №154.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М.Семенова