Справа № 462/649/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,0318 га у м. Львові на вул. Землеробній, 41, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва . На вказаній земельній ділянці, ним протягом 2016-2017р. було зведено житловий будинок, який згідно із Звітом про проведення технічного обстеження від 15.08.2017р. можливо безпечно експлуатувати. Проведене будівництво на вул. Землеробній, 41 у м. Львові не порушує жодних прав чи інтересів інших осіб, не оскаржується в жодній інстанції та в судовому порядку. Новостворене нерухоме майно відповідає вимогам Державних будівельних норм України. Іншого придатного для проживання житла, окрім будинку на вул. Землеробній, 41 у м. Львові в нього немає. Просить суд визнати за ним право власності на індивідуальний житловий будинок, загальною площею 209,4 кв.м, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Землеробна, 41/1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені у позовній заяві обставини, просив позов задовольнити .

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти позову, зазначила, що будинок розташований на земельній ділянці ділової та громадської діяльності, а саме на території садового товариства «Залізничник», з яким не узгоджено будівництво будинку. Просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

В ст. 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до державних будівельних норм (п.З. 41 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень»), дачний будинок це житловий будинок, який використовується протягом року з метою заміського відпочинку.

За ст..380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно- правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до положень ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0318 га у кооперативно-садівничому товаристві «Залізничник» у м. Львові, що підтверджується витягом від 18.07.2017 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, індексний номер витягу 92210472.

На земельній ділянці позивачем збудований будинок з мансардою, згідно до технічного паспорту, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 22.09.2017 р. будинок літ.А-1 по вул.Землеробна 41/1 у м.Львові має житлову площу 90,6 кв.м, загальну площу 209,4 кв.м.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження, виготовленого експертом ОСОБА_5 (сертифікат №000546, серія АЕ), технічний стан індивідуального житлового будинку після самочинно здійсненого будівництва на вул..Землеробній 41/1 у м.Львові, відповідає будівельним нормам, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

Судом встановлено, що позивач володіє і користується зазначеним обєктом нерухомості, іншого житла немає.

Відповідно до ст.376 ч.5 ЦК України за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали визначити за позивачем право власності на визначені обєкти нерухомого майна.

На підставі вищенаведеного суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на індивідуальний житловий будинок літ.А-1, загальною площею 209,4 кв.м., який знаходиться за адресою м.Львів, вул..Землеробна 41/1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту судового рішення 12 березня 2018р.

Суддя: Н.М.Румілова