Справа № 127/219/16-ц
Провадження 6/127/81/18
У Х В А Л А

05 березня 2018 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши заяву представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» ОСОБА_2 про встановлення способу та порядку виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/219/16-ц,

в с т а н о в и в:

заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року № 127/219/16-ц в задоволенні позову ОСОБА_3 до ТДВ СК «ВіДі-Страхування», третя особа: Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області про захист прав споживача, відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. Судові витрати в сумі 1 088,65 грн. вирішено компенсувати відповідачу (ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») за рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 88 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи) у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Порядок виконання рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема, ст. 6 передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. При цьому у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Постановою КМУ «Про граничні розміри компенсацій витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави № 590 від 27.04.2006 року, прийнятою відповідно та на виконання (в тому числі) ст. ст. 85-88 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття відповідної постанови), передбачено, що у разі звільнення від сплати судових витрат чи зменшення їх розміру, такі витрати компенсуються за рахунок держави Державною судовою адміністрацією у їх фактичному розмірі; компенсація судових витрат особам, які їх зазнали, здійснюється шляхом перерахування коштів на їх поточні рахунки в банківських установах.

На підставі наведених положень постанови КМУ ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» звернулось до Державної судової адміністрації України з заявою про компенсацію судових витрат.

Однак, листом № 11-2759/17 від 03.04.2017 року ДСА України повідомила, що у неї відсутні підстави для компенсації зазначених судових витрат.

Листом від 28.04.2017 року ДСА України повторно повідомила, що компенсація судових витрат передбачена стягненням коштів з державного бюджету України, а не ДСА України, тому жодних зобов`язань для ДСА України не містить.

Про відсутність підстав для виплати компенсації ДСА України повідомила також листом № 10-10093/17 від 01.09.2017 року.

Листом № 02.52/289 від 08.02.2018 року УДКСУ у м. Вінниці повернуло заяву про виконання рішення з доданими документами без виконання і зазначило, що отримання компенсації судових витрат, понесених відповідачем, здійснюється за рахунок державного бюджету в межах видатків, передбачених ДСА України в порядку, визначеному Постановою КМУ «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави № 590 від 27.04.2006 року.

Оскільки судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а контроль за виконанням судових рішень здійснює суд, представник заявника просила встановити порядок виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року № 127/219/16-ц в частині компенсації відповідачу (ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») судових витрат в сумі 1 088,65 грн., визначивши, в особі якого органу держава, як боржник, має компенсувати відповідачу судові витрати.

В судове засідання учасники справи не з`явились з невідомих причин, хоча про день та час розгляду заяви повідомлялись завчасно рекомендованими листами, заяв про відкладення розгляду справи не надсилали. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Статтею 18 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Частиною 3 статті 435 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Згідно ст. 79 ЦПК України в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати сторін та представників, що пов`язані з явкою до суду. Такі витрати несуть сторони (ч. 1 ст. 85 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 не була звільнена від сплати судових витрат, лише, як споживач, звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, в рішенні суду від 19.12.2016 року зазначено про компенсацію судових витрат відповідача за рахунок держави.

В заяві представник ТДВ «СК ВіДі-Страхування» ОСОБА_2 просила визначити, в особі якого органу держава, як боржник, має компенсувати відповідачу судові витрати.

Враховуючи те, що заявник фактично порушує питання про зміну по суті рішення суду, внесення у нього нових даних та сторони у справі, суд вважає, що підстав для встановлення порядку виконання рішення суду немає.

Згідно вимог частини 7 ст. 435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись ст. ст. 435, 353, 258, 259, 260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

відмовити в задоволення заяви представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» ОСОБА_2 про встановлення способу та порядку виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/219/16-ц.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів відповідно до вимог ст. 354, ст. 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року).

Суддя: