РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/207/18

12 березня 2018 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/207/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дитини. За час стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі 180 грн. щомісяця, істотно змінились обставини, що впливають на визначення розміру аліментів.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просить суд збільшити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача до суми 1000 грн. щомісяця.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Присутній в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив, вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Вважає, що позивачем не доведено належними доказами наявності підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Суд заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно виконавчого листа по справі №2-536 2007р. Костопільський районний суд Рівненської області 20.07.2007 року розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та вирішив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 180 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття /а.с.4/.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, 27.02.2007 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що зроблено відповідний актовий запис за №41 /а.с.5/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис за №3 /а.с.6/.

Таким чином, судом встановлено, що станом на час розгляду справи, дочка сторін ОСОБА_4 ще не досягла повноліття.

Згідно довідки №1013 виданої 30.10.2017 року виконавчим комітетом Деражненської сільської ради, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 та її сім'я складається з дочки ОСОБА_4, дочки ОСОБА_5, сина ОСОБА_6 /а.с.8/.

Проживання ОСОБА_4 з матір'ю не заперечується відповідачем.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходамиповинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які бдозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовнота в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням тавідповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування продитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання дочки, а обмежує свою участь у вихованні виключно сплатою 180 грн. аліментів щомісяця, яких катастрофічно не вистачає на повноцінне забезпечення найелементарніших потреб дитини. Позивач самотужки намагається утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки рішенням Костопільського районного суду Рівненської області присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій сумі, то збільшення розміру аліментів не повинно змінювати способу виконання рішення, а тому збільшений розмір аліментів підлягає визначенню так само у твердій сумі.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів з 180 грн. до 930 грн. на утримання дочки щомісячно, що є співрозмірним із розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з урахуванням приписів ст.180 СК України, та не буде надто обтяжливим для платника аліментів.

Таким чином, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають до задоволення на вказану суму.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.953388929.1 від 01.02.2018 /а.с. 1/.

Враховуючи наведене, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 182, 192 СК України, ст.ст. 43, 49, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, і встановити їх у розмірі 930 /дев'ятсот тридцять/ грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ. В. Левчук