Справа №204/8106/17
Провадження №2/204/429/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 березня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що згідно договору купівлі продажу квартири ВАР №341571 від 03 жовтня 2003 року, а також згідно з витягом №1880304 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02 листопада 2003 року, їй на праві приватної власності належить вищезазначена квартира. Син позивача - відповідач, за згодою позивача 23 квітня 2010 року був зареєстрований у спірній квартирі, і до кінця липня 2014 року постійно проживав в цій квартирі. Позивач зауважує, що наприкінці липня 2014 року відповідач добровільно, повідомивши телефоном про свій виїзд до Білорусі, забрав свої речі і залишив квартиру, та з того часу відповідач в квартирі не проживає, жилим приміщенням не користується. Позивач зазначає, що відповідач в оплаті комунальних послуг і витратах на утримання будинку і прибудинкової території участі не брав, протягом трьох років в квартирі і будинку не зявлявся. Місце перебування або фактичного проживання відповідача позивачу невідоме. Також позивач зазначає, що комунальні послуги по квартирі, а саме з опалення, вивозу побутового сміття, а також витрати на утримання будинку і прибудинкової території вона сплачує за відсутнього понад три роки відповідача. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Додатково позивач зазначила, що відповідач виїхав до Білорусі разом зі своєю дружиною, його місце проживання їй не відомо, спілкується з ним лише по Скайпу.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач, на підставі договору купівлі продажу квартири від 03 жовтня 2003 року, є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.10), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.11).

Відповідно до довідки № 207 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14 грудня 2017 року, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Також довідкою, наданою підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській областівід 20 грудня 2017 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23 квітня 2010 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, яка є донькою позивача та сестрою відповідача, зазначила, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_4, відповідач проживав зі своєю дружиною. Однак в 2014-2015 роках він зібрав свої речі та добровільно виїхав з квартири у звязку з переїздом до Республіки Білорусь, де він проживає і працює по цей час.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що є другом відповідача, та пояснив, що відповідач проживав за місцем реєстрації, але з ким саме йому невідомо. Приблизно два рази на тиждень вони зустрічалися у звязку з чим йому відомо, що у 2014 році відповідач добровільно виїхав до Республіки Білорусь. Свідок з відповідачем підтримують спілкування і по цей час, відомості стосовно чинення перешкод відповідачу у користуванні квартирою йому не відомі.

Копією акту про непроживання особи від 02 грудня 2017 року, встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1, з кінця липня - серпня 2014 року не проживає (а.с.5).

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: