Справа № 536/1946/17
31 січня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді - Колотієвського О.О. , при секретарі - Клоновій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільній справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Cлужба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа : Служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав.
В своїй позовній заяві позивач вказувала, що з 2010 року підтримувала стосунки з ОСОБА_2, від яких народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З червня 2014 року стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повністю припинені.
Відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від батьківських обов"язків по вихованню їх спільного сина ОСОБА_3, з сином не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Останній раз відповідач ОСОБА_2 бачив свого сина в червні 2014 року.
15.12.2017 року було прийнято рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області за № 1423 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі вищевикладеного, позивач просила суд ухвалити рішення, яким : позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилась з поважних причин, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність та просила задовольнити позов на підставі доказів, які маються в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_2 вдруге не з"явився до суду без поважних причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Надав суду заяву, завірену нотаріально від 23.10.2017р реєстровий № 1137, про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив в даній заяві проводити судові засідання з приводу позбавлення його батьківських прав без його присутності.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської Ради в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи без їх присутності. Проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечували ( лист №01-43/140 від 26.01.2018року).
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.01.2013 року, актовий запис за №85. З червня 2014 року батько дитини добровільно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків , не спілкується з сином , не утримує його матеріально. 23.10.2017р ОСОБА_2 ініціював та добровільно посвідчив нотаріальну заву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( реєстровий № 1137 ).
Відповідно до інформації , наданої 10.10.2017р дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №67, малолітній ОСОБА_3, відвідував даний заклад з 01.09.2014р по 30.08.2015р. Дитину приводила та забирала з закладу мати - гр. ОСОБА_1. Інформація щодо участі батька у вихованні дитини в даному повідомленні відсутня.
Відповідно до довідки № 01-25/108 від 03.10.2017р, виданої Дошкільним навчальним закладом ( ясла-садок) № 41, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує даний заклад з 02.09.2015 по теперішній час. Батько дитину до закладу не приводить, не забирає, з вихователями не спілкується.
Відповідно до повідомлення Кременчуцької міської дитячої лікарні №03-10/1701 від 12.10.2017р, малолітній ОСОБА_3, перебуває під наглядом поліклініки № 2 Кременчуцької міської дитячої лікарні з народження. Дитина регулярно відвідує поліклініку з мамою. Під час викликів лікаря до хворої дитини додому, дитиною опікувалась мати.
Одним із найголовніших та найважливіших обов"язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне та матеріальне утримання дитини.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Згідно ст. 150 СКУкраїни , батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України « Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно до ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено , що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей.
Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року за № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз"яснив, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов"язками.
Як встановлено , відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків відносно дитини.
Враховуючи , що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню та утриманню сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, ч.2 ст. 141, 280, 282,284, 288, 289 ЦПК України, ст. 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України,
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський