Справа № 484/3951/16-ц
Провадження № 2/484/33/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2018р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєва Н.А.

секретар судового засідання Бикова О.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську справу позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійним договору довічного утримання

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійним договору довічного утримання, укладеного між його матірю ОСОБА_4, яка померла 11.12.2016р., та відповідачем, посвідченого 15.12.2015р. приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, за умовами якого відповідач отримала у власність житловий будинок №16 по пров. Єрьоменка Андрія Маршала в м.Первомайську Миколаївської області, земельну ділянку загальною площею 0,0598га, кадастровий номер :03:031:0041, розташовану за вказаною адресою та зобов'язалась довічно забезпечувати відчужувача утриманням.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що його мати на момент підписання договору, за своїм психічним станом не здатний був усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Ухвалою суду від 08.11.2017р. за клопотанням позивача призначена посмертна судово-психіатрична експертиза з метою встановлення наявності або відсутності у ОСОБА_4 на час укладання 215.12.2015р. оспорюваного договору психічних розладів, можливість нею усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 з попередженням експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Ухвалою суду від 19.02.2018р. після надходження висновку експертизи провадження у справі відновлено.

На судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі, вказуючи, що через непорозуміння між його матірю та матірю дружини, ОСОБА_4 проживала окремо у своєму будинку. Він домовився, щоб відповідач доглядала її. Однак його мати

Представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову.

Відповідач на судове засідання не зявилась, хоча про місце, день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання копії ухвали про відновлення провадження у справі.

Відзив до суду не наданий.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Позивач є сином ОСОБА_4, що підтверджується копію свідоцтва про його народження.

15.12.2015р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір довічного утримання, за умовами якого відповідач отримала у власність житловий будинок №16 по пров. Єрьоменка Андрія Маршала в м.Первомайську Миколаївської області та земельну ділянку загальною площею 0,0598га, кадастровий номер :03:031:0041, розташовану за вказаною адресою, та зобов'язалась довічно забезпечувати ОСОБА_4 утриманням. Договір посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області 15.12.2015р. та зареєстровано в реєстрі за №6997.

11.12.2016р. ОСОБА_4 померла, про що 12.12.2016р. Первомайським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складений актовий запис №932.

Позивач вказав, що про наявність зазначеного договору довічного утримання він дізнався лише після смерті матері.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом.

Законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 ЦК України.

Зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин. якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.1.2009 року №9 роз'яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину, особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦК України зобов'язаний призначити судову - психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Відповідно до довідки Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні від 20.12.2016р. ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебувала, але обслуговувалась на дому 15.12.2015р. та 30.03.2016р. Діагноз: F-01.3 змішана коркова і підкоркова судинна деменція (а.с. 9).

Згідно довідки, наданої 05.01.2017р. КЗ «Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с. 37) ОСОБА_4 зверталась за медичною допомогою протягом 2015-2016 років з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичний кардіосклероз НК ІІ Аст., гіпертоничної хвороби ІІ ст., діенцефальна енцефалопатії.

З 30.07.2014р. по 06.09.2014р. ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікування в КЗ «Подільська центральна районна лікарня» з діагнозом помірний вестибуло-атактичний синдром, лівостороння люмбоішиалгія, загострення. Скарги на запаморочення, погану память. Під час огляду було зясовано, що у неї погана память, знижена увага. Діагноз - атеросклеротичний кардіосклероз, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., атеросклеротичний кардіосклероз (а.с. 38).

Протягом 2015-2016р. ОСОБА_4 обслуговувалась бригадою ШМД м. Первомайська з приводу попереднього діагнозу - синільний психоз, атеросклеротичний кардіосклероз, гостра гіпертензивна енцефалопатія, гіпертоничної хвороби, атеросклерозу судин головного мозку, астеноневротичний синдром, дисциркуляторна енцефалопатія, стареча деменція, психомоторне збудження, церебральна синильна деменція, артеріальна гіпотонія, склероз судин головного мозку, закритий перелом шийки лівого стегна (а.с. 77-78).

Відповідно до записів в медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_4 була оглянута на місцем проживання 15.12.2015р. та 30.03.2016р. Під час огляду встановлено, що вона контактує неохоче, налаштована агресивно, родичів не впізнає, мисленні загальмоване, емоційність знижена, інтересу до життя не виявляє. Діагноз судинна деменція F 01.3.

Свідок ОСОБА_5, який є лікарем-психіатром, пояснив, що за викликом він оглядав ОСОБА_4 за місцем проживання двічі. Виглядала вона неохайно, була загальмована, майже не розмовляла, відповідала повільно, неадекватно. Оглянувши її він поставив діагноз - судина деменція.

Фельдшер виїзної бригади Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф ОСОБА_6 пояснив, що бригада приїжджала за викликом до ОСОБА_4 іноді по декілька разів на день, оскільки вона забувала що вже їх викликала. Іноді вона була адекватною, іноді ні.

Сімейний лікар ОСОБА_7, який був допитаний як свідок, пояснив, що оглядав ОСОБА_4 за місце проживання. Спілкувалась вона через жінку, яка її доглядала. Відповідала лише іноді. При розмові про лікарню впадала в паніку. Здавалось, що вона його боїться. Враховуючи її психічний стан він рекомендував отримати консультацію у психіатра.

ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_4 є її тіткою, останнім часом, починаючи з 2014р. вона поводила себе неадекватно, сміялась на похоронах. З 2015 року вона майже не спілкувалась, нікого не спізнавала, забувала, потребувала сторонньої допомоги. Іноді вона виходила з будинку та її приводили сторонні люди.

ОСОБА_9 пояснила, що знає сімю позивача приблизно 20 років. Позивач просив її доглядати матір приблизно у 2014р., але вона була агресивна, не впізнала її, тому вона відмовилась.

ОСОБА_10, як є дружиною позивача, вказала, що з кінця 2013р. вони стали помічати, що у ОСОБА_4 є проблеми, вона не готувала їжу, бо не розуміла цього, стала агресивною.

Приватний нотаріус ОСОБА_11 вказала, що не памятає обставини укладення спірного договору довічного утримання.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №8 від 15.01.2018р. докази, надані на експертизу свідчать про те, що у ОСОБА_4 спостерігалось стійке зниження інтелектуально-мнестичних функцій, поведінкові порушення, уривчасті маячні ідеї збитку. Лабільність подібної сиптоматики і наявність світлих проміжків говорять про судинну етіологію захворювання. На користь цього говорять і гіпертонична хвороба, атеросклеротичні зміни судин, дисциркуляторна енцефалопатія. Дані критерії відповідають діагнозу атеросклеротичної деменції, що позбавляло ОСОБА_4 усвідомлювати фактичний характер своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 на момент складання договору не могла усвідомлювати фактичний характер дій та керувати ними.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та належить задоволенню.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, задовольнити повністю.

Визнати договір довічного утримання, укладений 15.12.2015р. між ОСОБА_4, яка померла 11.12.2016р., та ОСОБА_3, посвідченого 15.12.2015р. приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі за №6997, недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07.03.2018р.

Суддя Н.А.Медведєва