Ухвала

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 522/17071/16-ц

провадження № 61- 27 вп 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув клопотання ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про визначення підсудності у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 3 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 3 жовтня 2016 року та направлено справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2017 року позовну заяву повернуто заявнику для подання до належного суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2017 року справу направлено до Верховного Суду України для визначення підсудності справи.

Ухвалою Верховного Суду України від 8 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про визначення підсудності, оскільки не надано доказів проживання сторін поза межами України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про визначення підсудності та направлено справу до Верховного Суду України для визначення підсудності.

Вказане клопотання зі справою передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

У поданому клопотанні представник позивача посилається на те, що спір виник між сторонами, які є громадянами України та проживають за межами території України, у зв'язку з чим справу необхідно направити до Верховного Суду України для вирішення питання про визначення підсудності.

До клопотання про визначення підсудності представником позивача ОСОБА_1 надано копію розширеної довідки від 21 грудня 2017 року з місця проживання згідно параграфу 18 абзацу 2 Закону про реєстрацію громадян за місцем перебування та за місцем проживання, виданої центром обслуговування населення Е096 м.Шверін, Німеччина, у якій вказано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в сфері їх компетенції.

З позовної заяви вбачається, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2, а відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відривного корінця Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області до запиту, який міститься у матеріалах справи, ОСОБА_3 зареєстрованим (знятим з реєстрації) по м. Одесі та Одеській області не значиться.

Проте даний відривний корінець не може свідчити про проживання відповідача за межами України, оскільки свідчить лише про відсутність реєстрації його місця проживання у м. Одесі та Одеській області.

В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2017 року судом зазначено, що відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року у судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_5 підтверджено, що ОСОБА_3 є громадянином України та проживає за її межами.

Проте пояснення представника відповідача ОСОБА_5 не можуть бути визнані належним доказом того, що відповідач з передбачених законодавством підстав проживає за межами України.

Враховуючи те, що доказів підтвердження проживання ОСОБА_3 за межами України немає, клопотання ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про визначення підсудності задоволенню не підлягає.

Таким чином підстави та умови, передбачені законом для визначення підсудності справи ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди відповідно до статті 29 ЦПК України, відсутні.

Керуючись статтею 29 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ВІдмовити у визначення підсудності у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько