Справа № 216/3832/17
Провадження № 2-з/216/33/18
У Х В А Л А

14.02.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому просили передати малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які утримуються в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Криворізької міської ради», їхньому дідусеві ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, для спільного проживання та виховання до вирішення справи по суті. В обґрунтування клопотання зазначили, що на даний час їхні діти на підставі оскаржуваного рішення вже протягом 7 місяців перебувають у вказаному закладі інтернатного типу, в якому потерпають від фізичного та психологічного насильства з боку інших дітей-вихованців закладу. Діями відповідача порушено звичайний ритм життя дітей вони ходили до спортивної школи з футболу, відвідували репетиторів, готувались до школи, разом з мамою й татом відпочивали, вчасно відвідували лікарів. Саме відібрання нанесло дітям психологічну травму, яка триває до цього часу. При побаченнях з рідними, при свідченні в суді, діти просять їх забрати додому, тому що їм, домашнім дітям, дуже важко, майже неможливо, адаптуватись в умовах реабілітаційного центру, де, за словами дітей, з ними грубо поводяться, зневажають, бють і наказують іншими методами. Такий стан речей може утруднити виконання рішення суду, оскільки дітей, яких всупереч вимогам законодавства було вилучено з сімї вже неможливо буде повернути назад у сімю, це будуть вже інші діти, діти, які не звикли до сімї, діти, які агресивно відносяться до миру, діти, які відчували неповагу до себе з боку інших мешканців закладу, таке потягне за собою довгі роки відновлення, реабілітації дітей, і невідомо, чи можливо буде взагалі відновити психічний стан домашніх дітей, які всупереч своїй волі та діючому законодавству були силою вилучені з сімї та поміщені до умов, які їх не адаптують до життя, а тільки травмують. Отже, відібрання дітей відповідачем не відповідає інтересам дітей, порушує їх права та свободи.

У судовому засіданні позивачі та їхній представник ОСОБА_3 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення такого клопотання, посилаючись на його безпідставність.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7, який є дідусем дітей, пояснив, що дійсно він з дружиною бажають, щоб діти позивачів жили разом з ними, у них з дітьми дуже гарні й теплі стосунки, санітарно-побутові умови його проживання дозволяють забезпечити дітей усім необхідним.

Заслухавши позивачів, представників сторін і ОСОБА_7, вивчивши клопотання й додані до нього документи, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що клопотання позивачів про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обовязку вчинити певні дії.

Крім того, п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватись іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Судом встановлено, що в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є психологом центру реабілітації, зокрема пояснила, що діти дуже гарно відзиваються про батьків, в сімї їм було добре, вони мають про неї виключно теплі спогади та хочуть додому, оскільки це краще за будь-який заклад.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка є директором центру реабілітації, зокрема пояснила, що в їхньому закладі для дітей створені належні умови й вони отримують все необхідне. За статутом діти перебувають девять місяців у закладі, але в разі, якщо справа стосовно їхніх батьків не розглянута, керівництво за клопотанням відповідних органів продовжує цей строк, поки справа не буде розглянута. Пріоритетом є повернення дітей у біологічну сімю, а потім вже - інтернат чи прийомна сімя.

Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що він дуже хоче додому, дома все було добре й батьки гарно піклувались про нього, а в центрі його ображають старші хлопці.

Із наданих позивачами фотокарток ОСОБА_5, які містяться в матеріалах справи, дійсно вбачається, що на обличчі та голові дитини є синяки.

Факту певних проблем у спілкування дітей ОСОБА_5 із іншими учнями центру не заперечували й допитані судом працівники цього закладу.

Доводи представника відповідача ОСОБА_4 про те, що походження цих синяків у ОСОБА_5 невідоме й можливо це зробили самі Кудрявцеви суд до уваги не бере.

На даний час діти позивачів перебувають у реабілітаційному центрі більше восьми місяців.

Згідно із заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від 22 січня 2018 року, які є дідусем та бабусею дітей позивачів, останні просять передати їм онуків, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, для спільного проживання та виховання до вирішення справи по суті. Відповідальність за життя та здоровя дітей беруть на себе.

Відповідно до акту від 15 січня 2018 року, підписаного мешканцями будинку № 46 по вул. Магнітогорській, позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але не проживає з 2006 року.

В акті обстеження умов проживання, затвердженого 06 червня 2017 року начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради ОСОБА_11, зазначено, що умови проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, задовільні. Житло складається з чотирьох кімнат: зала, три кімнати, кухня, санвузол, коридор. Для розвитку та виховання дітей створено такі умови: у кожній кімнаті є спальне місце, письмовий стіл, стільці, полиці. За цією адресою зареєстровані та проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_10, подружжя з 40-річним стажем.

За місцем мешкання останні характеризуються виключно позитивно, зокрема щодо спілкування з онуками, що підтверджується відповідною характеристикою.

За таких обставин, з урахуванням інтересів дітей і забезпечення їхніх прав і свобод, гарантованих Конвенцією ООН про права дитини, суд вважає, що клопотання позивачів слід задовольнити та передати дітей для спільного проживання й виховання їхньому дідусеві.

При цьому суд враховує, що ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2017 року заяву представника позивачів ОСОБА_3 про забезпечення позову, зокрема щодо повернення дітей позивачам, було повернуто, а ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року в задоволенні такої заяви було відмовлено за їх необґрунтованістю.

Разом з тим суд вважає, що задоволення цієї заяви про забезпечення позову не суперечить положенням ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 149, 150, 153, 157, 258-260, 352-355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати Центрально-Міську районну у місті Кривому Розі Дніпропетровської області раду передати малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які утримуються в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Криворізької міської ради», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Озерна, 17, їхньому дідусеві ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1, для спільного проживання та виховання до вирішення справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Примірник цієї ухвали одночасно з направленням сторонам у справі направити для негайного виконання до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Криворізької міської ради» та ОСОБА_7.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ю.В. Онопченко