Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 409/842/16-ц
Провадження № 22ц/782/532/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Луганська В.М.

за участю секретаря Єгорової О.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_4 подану представником ОСОБА_6

на заочне рішення

Білокуракинського районного суду Луганської області від 7 червня 2016 року, ухваленого у складі судді Скворцової В.Г. в залі судових засідань Білокуракинського районного суду Луганської області в смт. Білокуракине

у справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначив, що 4 лютого 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 773032,50 грн., що на момент укладання цього договору є еквівалентом суми 96750,00 доларів США та грошові кошти у розмірі 1511675,00 грн., що на момент укладання цього договору є еквівалентом суми 137425,00 ЄВРО, за курсом філіалу Луганського міського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк».

За умовами договору позики, відповідач зобов'язався повернути отримані від позивача грошові кошти в строк до 01.03.2011 року, в еквіваленті в доларах та ЕВРО відповідно по курсу на день повернення грошових коштів.

Доказами укладання договору позики є розписка, складена власноруч відповідачем 04.02.2011 року

Після закінчення строку повернення боргу і до цього часу відповідач не повернув борг.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу та сплачений судовий збір.

Станом на 02.03.2016 року офіційний курс гривні щодо долару США становить 27,08 грн., та офіційний курс гривні до Євро становить 29,44 грн. Таким чином, на день звернення до суду із цим позовом відповідач на виконання зобов'язань по договору позики повинен сплатити позивачу 96750 доларів США що за курсом НБУ 27,08 становить 2 619990 грн., та 137425 ЄВРО що за курсом НБУ становить 29,44 грн - 4045792 грн.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 7 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 96750 доларів США (дев`яносто шість тисяч сімсот п`ятдесят доларів США) за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення тобто на 07.06.2016 року 1 дол. США - 24,98 грн. на суму 2416815 грн. (два мільйони чотириста шістнадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень) та 137425,00 ЄВРО (сто тридцять сім тисяч чотириста двадцять п`ять ЄВРО), за офіційним курсом НБУ на 07.06.2016 року 1 ЄВРО 28,35 грн. на суму - 3895998,75 грн. (три мільйона вісімсот дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 75 коп.), та повернення судового збору у сумі 6890,00 грн. (шість тисяч вісімсот дев`яносто гривень 00 коп.)

В апеляційній скарзі поданої через представника, відповідач ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні ОСОБА_5, представник ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_3 представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, сторін, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач не виконав свої обов'язки по сплаті боргу, то з нього підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 96750 доларів США за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення тобто на 07.06.2016 року 1 долар США - 24,98 грн. на суму - 2416815 грн. та 137425,00 ЄВРО за офіційним курсом НБУ на 07.06.2016 року 1 ЄВРО - 28,35грн. на суму 3895998,75 грн., судові витрати в сумі 6890 грн.00 коп.

Апеляційна скарга мотивована доводами щодо безпідставності позовних вимог зі стягнення суми боргу, тим, що ОСОБА_2 подав позов після спливу строку позовної давності, та тим, що відповідач не був повідомлений про час та місце розгляду справи, так як, з 23 вересня 2015 року по теперішній час зареєстрований та постійно проживає не за адресою, вказаною у позовній заяві, а за іншою: АДРЕСА_1.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, перевіряючи дотримання судом першої інстанції вимог закону щодо належного повідомлення відповідача, ОСОБА_4, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до норм ЦПК України, що був чинним на час розгляду справи судом першої інстанції, особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.

На підставі ст. 224 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року), суд до постановлення ухвали про заочний розгляд справи обовязково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 7476 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи). При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, навіть після звернення до адресного бюро та органів внутрішніх справ, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. При цьому друкований орган, в якому розміщуються відповідні оголошення, визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частини 9,10 ст. 74 ЦПК України).

Ухвалюючи заочне рішення, місцевий суд зазначив, що відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Однак, матеріали справи не містять даних про звернення позивача до адресного бюро та органів внутрішніх справ, щодо встановлення місця проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження відповідача ОСОБА_4

Проте, на час ухвалення рішення судом першої інстанції 07.06.2016 року, згідно даних паспорта ТТ 309385 виданого Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 15.10.2015 року, на імя ОСОБА_4, він зареєстрований з 23.09.2015 року за адресом: м. Київ, вул. Д. Луценка, 6/10.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Таким чином, судом першої інстанції при розгляді справи та ухваленні заочного рішення було порушено вимоги ст. 109 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017), а саме справу розглянуто з порушенням правил підсудності. При перегляді заочного рішення суд першої інстанції ці обставини, які вказувались відповідачем, не врахував.

Відтак, відповідач в суді першої інстанції не міг заявити про непідсудність справи, оскільки справа розглянута судом без повідомлення відповідача про дату, час та місце її розгляду.

Розгляд справ за відсутності осіб, що беруть участь у справі та не повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, є порушенням основних засад судочинства, встановлених ст. 129 Конституції України, оскільки він позбавляє таких осіб реальної можливості здійснювати право захисту своїх прав, а суд можливості повного та всебічного дослідження обставин справи на засадах змагальності.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 378 ЦПК України встановлено підстави для скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, а саме, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

На підставі викладеного, виявлене порушення норм процесуального права при ухваленні судового рішення від 07.06.2017 року є обовязковою підставою згідно із п. 1 ч. 3 ст. 376, ч. 1 ст. 378 ЦПК України для його скасування і направлення справи для розгляду за встановленою законом територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Голосіївського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 5 ч. 1 ст. 374, 378, 381, 382, 384, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 7 червня 2016 року скасувати та направити справу на розгляд за встановленою законом підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 5 березня 2018 року.

Головуючий

Судді: