Справа № 369/6743/14-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/1244/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 13.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановлену в м. Києві 08 листопада 2017 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В липні 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву мотивував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто із ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 947238,45 грн.

26 вересня 2016 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 490052157 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», з огляду на що просив замінити стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 369/6743/14-ц.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено, замінено стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що судом неправомірно визначено статус заявника, який не є стороною по справі. Рішення про заміну належної сторони позивача по справі 369/6743/14-ц не приймалось, процесуального правонаступництва по вказаній справі здійснено не було. Укладення договору факторингу між позивачем ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є наслідком тільки заміни сторони у цивільному зобовязанні та передачею права грошової вимоги, але не є підставою виникнення прав сторони виконавчого провадження та не породжує наслідків для набуття прав та обовязків стягувача виконавчого провадження. Заміну сторони виконавчого провадження має право ініціювати сторона виконавчого провадження, яка, в свою чергу, була стороною судового процесу. Також із змісту оскаржуваного рішення неможливо встановити, за яким виконавчим провадженням повинно бути здійснено заміну сторони стягувача. Крім того, суд першої інстанції проігнорував зауваження боржника щодо відсутності виконавчого провадження відносно ОСОБА_2, наявність якого є обовязковим для заміни сторони у ньому.

Заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Доводи апеляційної скарги, що наявність порушеного виконавчого провадження є обовязковою умовою для заміни стягувача, суперечать ст. 442 ЦПК України, де вказано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги з приводу того, що заявник не є стороною по справі і не має права подавати заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що 26 вересня 2016 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір факторингу, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 490052157 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відтак прийшов до висновку про заміну стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 947238,45 грн. та 3654 грн. судового збору.

Даним рішенням встановлено, що 22 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», перейменованим на ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 490052157, в забезпечення виконання зобовязань за яким між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

26 вересня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку № 1-1 до договору.

Також 26 вересня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу.

Згідно витягу з реєстру боржників, до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло в тому числі право вимоги за кредитним договором № 490052157 від 22 листопада 2007 року, позичальником в якому є ОСОБА_3

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України в редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду першої інстанції, та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір факторингу) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Із цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не мав процесуального права звернення до суду із такою заявою, та що заміна сторони виконавчого провадження може відбуватися лише на стадії відкритого виконавчого провадження, а також про те, що із змісту ухвали неможливо ідентифікувати сторони виконавчого провадждення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановлену в м. Києві 08 листопада 2017 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

ОСОБА_4