Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3605/17

номер провадження 2/695/403/18

07 березня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у сумі 3922.02 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.09.2015 року відповідач стала клієнтом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та уклала договір №ГМ/2015-09 про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії.

Відповідно до вказаного договору позивачем було відкрито відповідачу поточний (картковий0 рахунок № та випущено платіжну картку із лімітом не більше 2000.0 грн., із фіксованою процентною ставкою у розмірі 34% річних.

Кредитні кошти ОСОБА_1 отримала, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, а тому станом на 06.12.2017 року утворилась заборгованість, яку позивач визначає в сумі 3922.02 грн., що складається з наступного: 1985.26 грн. заборгованість за кредитом; 1012.87 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 188.56 грн. пеня нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 735.33 грн. пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом.

Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому позивач змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 08.02.2018 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останній був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач також була попереджена, що у разі ненадання нею відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направила, так само як і не надала доказів поважності пропущення строків встановлених вказаною вище ухвалою суду для направлення таких клопотань. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи сторони по справі 15.09.2015 року уклали договір №ГМ/2015-09 про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії. Відповідно до п. 2.4 вказаного договору сторони домовилися про відкриття банком клієнту кредитної лінії, у межах якої банк надає клієнту кредит з лімітом у розмірі не більше 2000 грн., для проведення операцій із застосуванням картки, а клієнт зобовязується повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.10 вказаного договору визначено, що за користування кредитом клієнт зобовязаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 34% річних.

Сторони також погодили відповідальність сторін у випадку невиконання своїх зобовязань, зокрема визначили порядок та розмір сплати пені за несвоєчасне виконання позичальником своїх зобовязань, що відображено у п. 8.1 вказаного вище договору.

Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Належне повідомлення відповідача про наявність у неї заборгованості стверджується відповідним поштовим повідомленням про отримання останньою відповідної претензії банку від 19.07.2016 року №072-17-02/779.

У порушення умов договору та закону відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, суму коштів не повернула та ухиляється від її сплати.

При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що відповідач користувалася вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовувала їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знала, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем.

Окрім того відповідач до суду із позовною заявою про розірвання вказаного кредитного договору не зверталася.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 заборгованість відповідача по кредиту станом на 06.12.2017 року становить 3922.02 грн., що складається з наступного: 1985.26 грн. заборгованість за кредитом; 1012.87 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 188.56 грн. пеня нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 735.33 грн. пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконувала умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 05.12.2017 року.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 526,

ст., ст. 611, 625 ЦК України ст. 10, 141,

ст., ст. 264, 265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», 2, в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Черкасах, код 22808604, кошти в сумі 3922 (три тисячі девятсот двадцять дві) гривні 02 коп. в порядку відшкодування заборгованості за кредитним договором від 15.09.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», 2, в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Черкасах кошти в сумі 1600,00 (одну тисячу шістсот) грн.. в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя Середа Л.В