Номер провадження: 22-ц/785/2372/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 21.07.2017р. заяву було залишено без руху, на яку 06.09.2017р. заявник надіслав заяву, з якої вбачається, що він надав засвідчені копії тих документів, які він має, а також додатки до них. Крім цього заявник зазначив, що законодавчо не закріплено перелік документів та додатків, які необхідно додавати до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Свою заяву обґрунтував тим, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 045 003,68 грн.

27.03.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передав, а ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» прийняло право вимоги за кредитним договором №014/79729/85/85286 щодо боржника ОСОБА_4

У подальшому, на підставі договору відступлення права вимоги №2 від 27.03.2017 року, укладеного між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»,ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» передав, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»прийняло право грошової вимоги за №014/79729/85/85286 щодо боржника ОСОБА_4

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року та постановити нову, якою задовольнити заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»про заміну стягувача по справі, змінивши стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Однак до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час всі учасники справи не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у зв'язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів зазначає, що боржник ОСОБА_4 чотири рази викликалась суду апеляційної інстанції в судові засідання, однак ні разу не з'явилась, оскільки поштова кореспонденція поверталась до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.144, 148-150, 152, 156-166).

Враховуючи терміни розгляду справи, а також те, що дана справа перебуває на стадії виконання судового рішення, по якому ОСОБА_4 є боржником і вирішення питання про заміну стягувача в зобов'язанні не впливає на її права та обов'язки, колегія суддів дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність всіх її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 12.03.2018 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2012 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 2 045 003,68 грн. та 3219 грн. судових витрат.

27.03.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/7-4408, згідно якого ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/79729/858286 від 05.11.2007 року.

В той же день, 27.03.2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»також було укладено Договір про відступлення права вимоги №2, згідно п.2.1. якого перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання в Додатку №1 до Договору (попередній реєстр боржників), є його невід'ємною частиною.

На підтвердження отримання права вимоги відносно боржника ОСОБА_4 заявник надав витяг з реєстру боржників від 27.03.2017 року, який є Додатком №2 до договору відступлення права вимоги.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що згідно п.5.1. Договору не пізніше 180 календарних днів з дати відступлення прав вимоги за кредитними договорами та відступлення прав за договорами забезпечення. первісний кредитор передає, а новий кредитор зобов'язаний прийняти документацію, про що складається акт приймання передачі за формою згідно з додатком №4 до договору.

Однак, суду надано Витяг з реєстру боржників, проте не надано Акт прийому-передачі документації щодо боржника ОСОБА_4, тобто передача права вимоги за кредитним договором № 014/79729/858286 від 05.11.2007 року, укладеним між АКІБ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, не є доведеною.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається із Договору про відступлення права вимоги № 2 від 27.03.2017р., укладений між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ « «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», було відступлено право вимоги заборгованості по 42-м кредитним договорам.

Оскільки реєстр боржників містить персональні данні інших боржників, окрім боржника ОСОБА_4, надання його до суду в повному обсязі, суперечить ч.2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних».

Крім того, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обгрунтував свої висновки тим, що ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до заяви надано витяг з реєстру боржників підписаний лишу однією стороною. Проте з таким твердженням погодитися не можна, оскільки відповідно до Національного стандарту України «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять» (ДСТУ 2732) витяг із службового документа - це засвідчена копія частини тексту службового документа. Отже, для оформлення витягу з реєстру боржників цілком достатньо підпису уповноваженої особи та печатки однієї зі сторін.

Щодо твердження суду про те, що ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у відповідності до п 5.1. Договору про відступлення права вимоги № 2 від 27.03.2017р. не надало до суду копію Додатку № 4, в якому міститься інформація стосовно передачі документації за кредитними договорами та Договорами забезпечення від первісного кредитора новому кредитору, то ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», то даний витяг з Додатку № 4 щодо передачі документації, яка стосується боржника ОСОБА_4, мається на а.с.129-132, який заявник апеляційної скарги додав до неї в якості додатку.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Договори про відступлення права вимоги № 114/7-4408 від 27.03.2017р. за кредитним договором №014/79729/85/85286 щодо боржника ОСОБА_4, укладений між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (а.с.90-93), а також між останнім і ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с.95-98), на даний час є чинними і не визнані недійсними у встановленому законом порядку.

У зв'язку з цим, підстав вважати, що за договором про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не перейшло право вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/79729/85/85286 щодо боржника ОСОБА_4, матеріали справи не мають.

Також судом не було враховано, що відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Таким чином, законодавець не пов'язує заміну кредитора в зобов'язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов'язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв'язку із таким не повідомленням боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов'язання боржником первісному кредитору. Тобто, неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні лише створює новому кредитору (ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») настання несприятливих для нього наслідків, але не є підставою для відмови у заміні стягувача.

Судом першої інстанції також не було враховано, що відповідно до статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесії), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказані правові висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс-13).

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Правові висновку Верховного Суду України є обов'язковим для застосування, як то було передбачено ст. 360-7 ЦПК України, в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що заміна кредитора в зобов'язанні можлива на будь-якій стадії цивільного процесу, у тому числі і на стадії виконання судового рішення.

За змістом ст. 514 ЦК України для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив, в тому числі отримувати виконавчі листи та подавати їх на примусове виконання.

У зв'язку з цим, після укладення договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор автоматично позбавляється прав на будь-які дії відносно кредитних заборгованостей, у тому числі і права звернення до суду з заявою про видачу виконавчих листів та до відповідного відділу виконавчої служби для виконання даних виконавчих листів на свою користь.

При цьому слід зазначити, що виконавчий документ видається за заявою стягувача, отже у разі зміни кредитора внаслідок правонаступництва, після ухвалення судового рішення до видачі виконавчого документу - попередній кредитор вже не має права на звернення до суду з відповідною заявою, а його правонаступник позбавлений такої можливості в силу того, що відповідно до ст. 37 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, залучення правонаступника можливе виключно до ухвалення рішення, а ст. 378 ЦПК України, регулює порядок заміни сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) - тобто після ухвалення судового рішення.

Більше того, оскільки мова йде про заміну стягувача, то у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги, наявність виконавчого провадження є необов'язковою.

Зазначених обставин судом не було враховано, як і не було враховано, що без вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії, згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Така позиція висвітлена в ухвалах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у провадженні № 6-32790ск15 від 27.01.16 року, № 6-8074ск16 від 06.07.2016 року, № 6-13379ск16 від 07.12.16 року. Тобто, виходячи із системного аналізу судової практики слід зробити висновок про необхідність заміни стягувача, у тому числі за відсутності доказів відкритого виконавчого провадження.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається шляхом укладення договору між цими суб'єктами, на підставі якого до останнього переходить право вимагати від боржника вчинити певні дії. Об'єктом договору є майнові права, що належать кредиторові як стороні зобов'язання. Заміна кредитора може здійснюватись на різних стадіях існування зобов'язання, коли сторони ще його не виконали.

Також слід зазначити, що п.2.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що правонаступництво можливе з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Дана інструкція визначає порядок заміни кредитора у відкритому виконавчому провадженні, дії державного виконавця та заінтересованої сторони в такому випадку. Проте правонаступник первісного кредитора зважаючи на відсутність відкритого виконавчого провадження просив суд першої інстанції замінити стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у цивільній справі № 1522/25912/12, а не стягувача у відкритому виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що лише маючи статус стягувача у справі № 1522/25912/12 новий кредитор зможе реалізувати свої законні права, гарантовані Конституцією та чинним законодавством України, в тому числі звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строку його пред'явлення, пред'явити виконавчий документ до виконання в органи державної виконавчої служби України з метою виконання рішення суду та задоволення вимог кредитора.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» задовольнити. Замінити стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у цивільній справі № 1522/25912/12, на його правонаступника - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» задовольнити. Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у цивільній справі № 1522/25912/12, на його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко