Справа № 371/890/17 Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/670/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 54 13.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Березовенко Р.В.,
суддів:Олійника В.І., Журби С.О.,
з участю секретаряШуляка Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Миронівське автотранспортне підприємство 13243» про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка,-

В С Т А Н О В И В:

До суду в липні 2017 року з вказаним позовом звернувся ОСОБА_5 посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з Миронівським автотранспортним підприємством 09042 Київського обласного автоуправління. Після подій на Чорнобильській АЕС його було відряджено до зони відчуження для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У період часу з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та виконував роботи з організації перевезень вахт будівельників по об'єктам будівництва Чорнобильської АЕС. На даний час він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має другу групу інвалідності, захворювання, пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

09 червня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачу нової довідки про заробітну плату встановленого законодавством зразка. 23 червня 2017 року листом № 33 відповідачем було відмовлено в перерахунку заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати, збільшити на 100 % тарифну ставку за період з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року та нарахувати премію в розмірі 60 % тарифної ставки (посадового окладу) за цей же період; зобов'язати відповідача надати нову довідку про заробітну плату встановленого зразку за період виконання ним робіт по ліквації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Зобов'язано приватне акціонерне товариство «Миронівське автотранспортне підприємство 13243» здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_5, а саме збільшити на 100 % тарифну ставку за період з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року та нарахувати премію в розмірі 60 % тарифної ставки (посадового окладу) за період з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року.

Зобов'язано приватне акціонерне товариство «Миронівське автотранспортне підприємство 13243» надати ОСОБА_5 нову довідку про заробітну плату встановленого зразку за період виконання ним робіт по ліквації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Сторони судове рішення не оскаржували.

Однак, не погодившись із вказаним судовим рішенням Кагарлицьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області, особа яка не брала участі у справі, подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначає, що відсутні правові підстави для видачі позивачу нової довідки встановленого зразка про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії із збільшенням йому тарифної ставки на 100% та нарахування премії в розмірі 60% тарифної ставки за період роботи в зоні відчуження з 23.06.1986 року по 04.07.1986 року, оскільки такі нарахування не передбачені діючим законодавством.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. У січні 2018 року до суду представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві позивач через свого представника просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого суду без змін, обгрунтовуючи вимоги тим, що позивачу стало відомо, що розрахунок, який відображені відповідачем в довідці про заробітну плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС проведено не вірно, без врахування вимог нормативно-правових актів з яких знято гриф «Секретно» та «Для службового користування», які регулювали поряд і та розміри оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні, а саме, під час нарахування заробітної плати не було збільшено на 100 % (тобто вдвічі) тарифну ставку згідно п. 1 постанови ЦК КПР, ВР СРСР, КМ СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986 року та постанови Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за № 153/10-43 від 07.05.1986 року. Також, не була нарахована премія за роботу в зоні ЧАЕС в розмірі 60 % тарифної ставки (посадового окладу) відповідно до п. 4 постанови Міністрів УРСР і Укрпрофради «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах пов'язаних ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» № 207-7 від 10.06.1986 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1, видане Київською обласною державною адміністрацією, та вкладка до нього.

У 1986 році позивач ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з Миронівським автотранспортним підприємством 09042 Київського обласного автоуправління, займав посаду начальника експлуатації, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача, даними довідки № 20 від 12 травня 2017 року, виданої ПрАТ «Миронівське автотранспортне підприємство 13243».

Правонаступником Миронівського автотранспортного підприємства 09042 Київського обласного автоуправління є приватне акціонерне товариство «Миронівське автотранспортне підприємство 13243», що підтверджується відомостями довідки ПрАТ «Миронівське автотранспортне підприємство 13243» № 523 від 15 грудня 2016 року.

У період часу з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року позивач знаходився у відрядженні в зоні відчуження, працював у місті Чорнобилі Київської області по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Такі обставини підтверджується даними довідки акціонерного товариства «Миронівське автотранспортне підприємство 13243» № 20 від 12 травня 2017 року, виданої ПрАТ «Миронівське автотранспортне підприємство 13243», довідки міністерства вугільної промисловості № 13/66 від 24 травня 1986 року, командировочного посвідчення.

Зі змісту довідки про заробітну плату № 20 від 12 травня 2017 року ОСОБА_5 нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження у період часу з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року без збільшення тарифної ставки на 100 % та не нарахована премія в розмірі 60% тарифної ставки.

09 червня 2017 року позивач письмово звернувся до відповідача з проханням поновити його порушені права шляхом перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження.

Згідно листа від 23 червня 2017 року №33 ОСОБА_5 було відмовлено у перерахунку заробітної плати, оскільки не має законних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходим з того, що в період часу з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року ОСОБА_5 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в I-II зоні небезпеки, яка відноситься до території з найбільшим рівнем радіоактивного опромінення, позивачу повинно бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з урахування всіх нормативно-правових актів. Які діяли на той час, в тому числі тарифна ставка за період виконання робіт позивачем в I-II зоні небезпеки повинна бути підвищена на 100%, тобто в два рази та нарахована премія в розмірі 60% тарифної ставки.

Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, що передбачено ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 № 644 встановлено, що в разі, якщо особа відпрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця і пенсію призначають із заробітку, отриманого за фактично відпрацьований час у зоні відчуження, то слід видавати довідку встановлено у зразка.

Отже, обов'язок щодо видачі довідок про заробітну плату особам, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, лежить на підприємстві, установі, організації, з яким особа перебувала у трудових відносинах під час виконання таких робіт.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 70 вказаного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» оплата праці громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за підвищеними тарифними ставками (відрядними розцінками) і посадовими окладами, з урахуванням рівня радіоактивного забруднення ізотопами цезію, складності виконуваних робіт і умов праці.

Тобто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС виконував складні та термінові роботи.

Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, крім перерахованих вище, іншими нормативними актами не передбачені, отже, вони є діючими на цей час.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 p. № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Рада Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 p. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 p. N 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС ВІТІ.07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100% тарифної ставки (посадового окладу).

З огляду на положення пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці, підвищеної у два рази.

Відповідно до п. 4 постанови Міністрів УРСР і Укрпрофради «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» від 10.06.1986 № 207-7 була встановлена премія працівникам занятим в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі - 60 % тарифної ставки (посадового окладу). На доплату за роботу в надурочний час, святкові і вихідні дні премія не нараховувалась.

Оскільки в період часу з 19 травня 1986 року по 24 травня 1986 року ОСОБА_5 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в I-II зоні небезпеки, яка відноситься до території з найбільшим рівнем радіоактивного опромінення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачу повинно бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з обліком всіх зазначених вище постанов, в тому числі тарифна ставка за період виконання робіт позивачем в I-II зоні небезпеки повинна бути підвищена на 100%, тобто в два рази та нарахована премія в розмірі 60% тарифної ставки.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, що передбачено ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 № 644 встановлено, що в разі, якщо особа відпрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця і пенсію призначають із заробітку, отриманого за фактично відпрацьований час у зоні відчуження, то слід видавати довідку встановленого зразка.

Отже, обов'язок щодо видачі довідок про заробітну плату особам, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, лежить на підприємстві, установі, організації, з яким особа перебувала у трудових відносинах під час виконання таких робіт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 49, 97, 233КЗпП України, ст. 14, 36, 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, п. 4 постанови Міністрів УРСР і Укрпрофради «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» від 10.06.1986 № 207-7, і дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, щодо відсутності правових підстав для видачі позивачу довідки встановленого зразка про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії із збільшенням йому тарифної ставки на 100% та нарахування премії в розмірі 60% тарифної ставки за період роботи в зоні відчуження, оскільки такі нарахування не передбачені діючим законодавством, то вони повністю спростовуються наведеними вище нормативно-правовими актами.

Крім того, колегією суддів розцінюються критично доводи апеляційної скарги, що дане рішення суду впливає на права та обов»язки апелянта, оскільки у даному судовому спорі жодних позовних вимог щодо апелянта не заявлялося і жодних зобов»язань не виникло, а отже, жодне право апелянта на думку колегії суддів не порушено. Що ж стосується можливого виникнення у майбутньому (як зазначає апелянт) спірних правовідносин між позивачем та апелянтом, то вони, у такому разі, будуть предметом іншого судового розгляду, як то передбачено діючим законодавством.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено інших доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кагарлицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

С.О. Журба