РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року Провадження №2/425/152/18

Справа №425/409/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою 23 у будинку 41 по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області.

В судове засідання сторони не зявились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просив справу розглянути без його участі. Відповідачі у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористались.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача полягала в тому, що квартира № 23, у будинку № 41, який розташований по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області, належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. В зазначеній квартирі мають зареєстроване місце проживання колишні власники квартири: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вже тривалий час в квартирі не проживають. У встановлений у договорі строк, відповідачі добровільно не здійснили зняття з реєстрації місця проживання по вищевказаній адресі. А це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою.

Відповідачі правом на подачу відзиву на позов не скористались, і будь-які докази суду не надали.

Тому суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

Двадцять сьомого жовтня 2017 року, ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив, квартиру №23 у будинку №41, який розташовано по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області (а.с.8-9,12,13,14,15). І того ж дня, останній зареєстрував своє право приватної власності на придбану ним квартиру (а.с.10).

На момент укладення договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали право користування квартирою та зареєстроване місце проживання в ній (а.с.11).

Відповідно до абзацу третього пункту 6 договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2017 року, сторони домовились, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 повинні знятись з реєстрації місця проживання у квартирі № 23, що знаходиться у будинку № 41 по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області, проте колишні власники у добровільному порядку цього не зробили (а.с. 8-9,11).

Шістнадцятого лютого 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким просив визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 23, що у будинку 41 по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області (а.с. 5-6).

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини, в межах яких виник спір щодо наявності у відповідачів права користування квартирою, як між власником та колишніми власниками житла.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, саме власникам майна належать правомочності володіння, користування і розпорядження майном, що підтверджується і положеннями частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України), позбавити яких, власника можна тільки на умовах передбачених законом.

Так, з огляду на положення пункту першого частини першої статті 346 ЦК України, право власності, а значить і право користування, як одна з його складових, припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Судом встановлено, що у звязку із продажем позивачу квартири №23, яка знаходиться в будинку № 41, що розташований по проспекту Переможців в місті Рубіжне Луганської області, у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинилось право власності на вказану квартиру, а тому вони втратили усі правомочності власників щодо цієї квартири, й у тому числі право користування.

З огляду на це, позовні вимоги підлягають задоволенню, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування проданої ними квартирою повністю.

Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2; зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) такими, що втратили право користування квартирою № 23 у будинку № 41, що розташований по проспекту Переможців у місті Рубіжне Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя - Д.С. Коваленко