Номер провадження: 22-ц/785/1510/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси», за участю третьої особи Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води недійсним та відключення від централізованого опалення,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_5, КП «Теплопостачання м. Одеси», за участю третьої особи Суворовської районної адміністрації ОМР про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води недійсним та відключення від централізованого опалення посилаючись на те, що право власності на АДРЕСА_1 вони набули на підставі свідоцтва про право власності на жиле приміщення за №106664 від 15.01.1998 року. На даній житловій площі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, а проживає в ній тільки одна людина - ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 є пенсіонером і інвалідом 3 групи, отримує пенсію в розмірі 2046,39 грн. За його заявою від 15.10.2015 року була оформлена субсидія.

Також позивач ОСОБА_2 зазначив, що договір про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання від 29.10.2010 року з КП «Теплопостачання м. Одеси» не підписував, замість нього підпис поставила його колишня дружина ОСОБА_5, з якою він розлучений ще з 1995 року. Таким чином, вона не є власником квартири та не мала права заключати вищевказаний договір.

Також позивач зазначив, що 03.04.2015 року та 17.08.2015 року ОСОБА_2 звертався до Суворовської райадміністрації щодо відключення від опалення, але йому було відмовлено, відповідно до листів №В-1425 від 26.08.2015 р та №В-534 від 21.04.2015 р.

Уточнивши свої позовні вимоги просив суд визнати недійсним договір про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання від 29.10.2010 року, який був підписаний між ОСОБА_5 та КП «Теплопостачання м. Одеси», також просить зобовязати КП «Теплопостачання м. Одеси» відключити його від централізованого опалення

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано недійним та розірвано договір від 29 жовтня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та КП «Теплопостачання м. Одеси» про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2017 року в частині відмови в задоволенні про відключення від централізованого опалення в цій частині ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково суд в основному правильно визначив характер спірних правовідносин стосовно розірвання договору від 29 жовтня 2010 року між сторонами та відмові у задоволенні решти позовних вимог, проте помилково дійшов висновку про визнання спірного договору недійсним.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, які також зареєстровані в ній, але проживає там тільки - ОСОБА_2

Судом встановлено, що 29 жовтня 2010 року договір про надання послуг з центральним опаленням і гарячою водою в квартирі 140 по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі. КП" Теплопостачання м. Одеси" замість власника квартири ОСОБА_2 підписала ОСОБА_5, з якою він розлучений з 1995 року , та яка мешкає окремо від нього.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердила вищевказані обставини.

Данні обставини є порушенням вимог договору який передбачає його підписання між власником квартири та КП" Теплопостачання м. Одеси".

Позивач ОСОБА_2 є пенсіонером і інвалідом 3 групи, отримує пенсію в розмірі 2046,39 грн. За його заявою від 15.10.2015 року була оформлена субсидія.

Відповідно до листів №В-1425 від 26.08.2015 р та №В-534 від 21.04.2015 р., Суворовською райадміністрацією ОСОБА_2 було відмовлено у відключенні його квартири від опалення.

Питання стосовно відключення від мереж централізованого опалення та від мереж гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.07 №1268) та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 р.

Власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.07 № 1268 були внесені зміни до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення щодо відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, якими передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів (всіх мешканців будинку); відключення може здійснюватися тільки у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 25 Правил № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура такого відключення передбачена як Правилами № 630, так і Порядком № 4. З їх положень вбачається, що із внесенням відповідних змін наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 та постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року № 1268 законодавча можливість індивідуального відключення від систем центрального опалення не передбачена, а відповідне право може бути реалізовано лише у разі відєднання усього будинку.

Суд обгрунтовано погодився з доводом відповідача КП «Теплопостачання м. Одеси», що власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення, тому що переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньо-будинкової системи опалення, таке втручання в неї, шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи загалом, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимим, відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України.

Досліджуючиобставини недійсності спірного договору суд пославуся на те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 216 ЦК України встановлює, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Визнання недійсносним та розірвання спірного договору не можуть бути одночасно застосовані поскільки такі підстави є взаємовиключними, тому підставу про визнання недійсним договору в резолютивній частині колегія суддів вважає за необхідне виключити, що є підставою для зміни рішення в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.374, ч. 1 п. 1 ст. 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2017 року змінити.

В частині визнання недійсним договору від 29 жовтня 2010 року рішення скасувати та в цій частині відмовити у позові.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.03.2018 року

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_6