_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1533/18
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

16.03.2018 року

Київський районний суд м. Одеси, головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду та часткового повернення фактично сплаченого судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. , яка ухвалою від 10.01.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, її представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду, та одночасно просив вирішити питання щодо часткового повернення фактично сплаченого судового збору.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Пунктом 1 ч. 2 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Що стосується клопотання представника позивача в частині часткового повернення фактично сплаченого судового збору, то суд зазначає наступне.

Дійсно стаття 142 ЦПК України регламентує розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, а саме: у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - пятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у звязку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини девятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 7 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях

Крім цього в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснює, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК України). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір»); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Пунктом 44 вказаної Постанови передбачено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи

З огляду на викладене, чинним законодавством не передбачено повернення судового збору у разі залишення заяви без розгляду на підставі клопотання заявника.

На підставі викладеного й керуючись ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право звернутись до суду з позовом після усунення умов, що викликали залишення даного позову без розгляду.

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про часткове повернення фактично сплаченого судового збору відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.