Справа № 720/13/18
Провадження № 2/720/195/18
28 лютого 2018 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Єфтемій О.М.
розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі МВС України, -
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З метою всебічного, повного, обєктивного, безпосереднього дослідження доказів та зясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не наддав, а також в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що наказом керівника Львівського державного університету внутрішніх справ № 321 о/с від 06 серпня 2012 року відповідача ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання, у звязку із чим між сторонами був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.
Наказом керівника Львівського державного університету внутрішніх справ № 270 о/с від 30 квітня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з ОВС за власним бажанням.
З розписки ОСОБА_1 від 14 грудня 2015 року вбачається, що останній звернувся до керівника Львівського державного університету внутрішніх справ із заявою про відстрочення боргу.
З довідки Львівського державного університету внутрішніх справ вбачається, що ОСОБА_1 21 грудня 2015 року та 26 січня 2016 року було погашено 400 гривень вказаних витрат.
Відповідно до п. 1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62(далі - Положення) вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС.
Фінансування ВНЗ здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством (п 9.1 Положення).
Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п. 9.9. Положення).
Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення).
Отже, кошти на утримання курсантів виділялись з державного бюджету та перераховувались ВНЗ МВС України, який ними розпоряджається на підготовку фахівців для МВС України.
У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п.6.28 Положення).
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 (надалі Порядок).
Відповідно до п. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (абз.1 п. 6 Порядку).
Таким чином, вирішуючи спір по суті, судом враховується, що розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає університет.
При цьому судом враховується, що відповідач не спростував того факту, що під час навчання у позивача, ним отримувалася стипендія, надавалося речове забезпечення та комунальні послуги.
Правильності здійсненого позивачем розрахунку витрат відповідач також не спростовує.
За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1600 гривень.
На підставі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280 ЦПК України, -
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: