441/165/18 2/441/280/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2018 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Боднар Ю.М.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Долинянської сільської ради Городоцького району Львівської обл., третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4, що помер 29.03.2001р., згідно із Державним актом про право приватної власності на землю І-ЛВ №013812 виданого 27.02.2002р. на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації від 20.02.2002р. №87 та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за №310, належала земельна ділянка площею 1,2696 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_2 30.01.2018р. звернувся з позовом до Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання за ним права власності на вищеозначену земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_5

Вимоги мотивував тим, що 29.03.2001р. помер його батько ОСОБА_4, після смерті останнього, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, спадщину прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_5, яка померла 29.03.2015р. Після смерті матері він звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що Державний акт виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_4 В інший спосіб, як звернутись до суду він оформити спадщину не може, просив позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів у ньому наведених, також пояснила, що ОСОБА_4 при житті вчинив увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що його було включено в члени пайовиків, на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 589 від 22.07.1996р. і видано Сертифікат про право на земельну частку(пай), який зареєстровано в Книзі реєстрації Сертифікатів на середню земельну частку (пай) 04.04.1997р. за № 13581, що він виготовив технічну документацію щодо передачі земельної ділянки у власність та виготовлення державного акту і передав таку до Городоцької РДА для отримання Державного акту, що Городоцька районна державна адміністрація, видавши Державний акт про право приватної власності на землю ОСОБА_4 у 2002р. фактично визнала його право на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дала інші пояснення, просить позов задоволити. Від стягнення судових витрат із відповідача відмовилась.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, 28.02.2018р. сільський голова подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представництва.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, як вбачається із його заяви від 14.02.2018р. він не претендує на спадкове майно після смерті матері, заперечень щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не має, просить про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На підставі положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За положеннями ст.373 ЦК України, ст.81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження І-СГ № 343710, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 12).

Із копій свідоцтва про смерть І-СГ №245341 (а.с. 10) видно, що ОСОБА_4 помер 29.03.2001р.

Так, згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як видно із пояснень представника позивача і довідки Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 925 від 12.12.2017р. (а.с. 23), ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на вул. Джерельна, 24 у с. Годвишня Городоцького р-ну Львівської обл., після смерті останнього прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_5, як видно із копії свідоцтва про смерть І-СГ №388468 (а.с.11), померла 29.03.2015р.

З копії заповіту, посвідченого 28.01.2003р. секретарем Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. (а.с. 14) убачається, що ОСОБА_5 все своє майно, яке на час смерті буде їй належати, заповіла синові ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, в т.ч. на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2696 га на території Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії І-ЛВ №013812 від 27.02.2002р.

Позивач ОСОБА_2, як убачається із пояснень його представника та матеріалів справи, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2017р. (а.с.18) убачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину з тих підстав, що Державний акт на земельну ділянку виданий після смерті ОСОБА_4

За наведеного, суд вважає, що ОСОБА_4 за життя вчинив увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить той факт, що Городоцька районна державна адміністрація, видаючи Державний акт про право приватної власності на землю ОСОБА_4 у 2002 році, тобто після його смерті, фактично визнала його право на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Означений Державний акт зареєстрований у встановленому порядку, ніким не оспорюється, а отже дійсний.

Той факт, що бланк Державного акта про право приватної власності на землю був заповнений та виданий після смерті ОСОБА_4 не може слугувати підставою для звуження та обмеження прав спадкодавця на землю, на яку він мав право.

За наведеного, суд приходить переконання, що ОСОБА_4 правомірно володів земельною ділянкою площею 1,2696 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що після його смерті ОСОБА_5 в порядку ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину, а позивач є спадкоємцем по заповіту та фактично прийняв спадщину після смерті матері, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, а тому визнає за ОСОБА_2 право власності на означену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 294, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 29.03.2015р. ОСОБА_5, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,2696 га, яка знаходиться на території Долинянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. і належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії І-ЛВ №013812 від 27.02.2002р. виданого на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №87 від 20.02.2002р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 07.03.2018р.

Суддя: Українець П.Ф.