Справа №328/2496/17
Провадження 2/329/8/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 березня 2018 року смт. Чернігівка
Чернігівський районний суд Запорізької області
в складі головуючого -судді: Поди Н.М
при секретарі : Сивак В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чернігівка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди,
ОСОБА_1 25.09.2017р. звернувся до Токмацького районного суду з позовом до Держави в особі прокурора Дяченка М.М., слідчого Курдюкова В.М. та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди.
ОСОБА_1 в позові вказав, що слідчий Курдюков В.М. постановою від 05.03.2002р незаконно порушив відносно нього кримінальну справу №2260231 за ч.4 ст.190 КК України. Вже будучи головою Токмацького районного суду примушував прокурорів Токмацької міжрайонної прокуратури продовжувати досудове розслідування з доповненням йому ст. 358 ч.2 КК України. Прокурори Токмацької міжрайонної прокуратури ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 обвинувачували його за ч.3 ст. 358 КК України з 29.07.2013р. по 15.04.2016р., тривалістю 37 місяців 16 днів.
Слідчий поліції ОСОБА_8 своєю постановою від 15.04.2016р. закрив вищевказане кримінальне провадження за відсутністю злочину за ч.3 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_1
Прокурор Свистун О.В., не володіючи вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди», не являючись слідчим і процесуальним прокурором, не виконуючи вимоги ст.с. 1-4, 11-14 вказаного закону, виніс 03.06.2016р. постанову «Про порядок і розмір відшкодування шкоди ОСОБА_1, спричиненої незаконним обвинуваченням за ч.3 ст.358 КК України за період з 29.07.2013р.», не маючи при цьому матеріалів розгляду заяви ОСОБА_1 «Про відшкодування шкоди».
Рішенням Чернігівського районного суду від 27.05.2017р. вищевказана постанова скасована, проте прокурором Свистуном О.В. не виконано вимоги вказаного рішення суду та закону і не постановлено нове рішення «Про порядок і розмір відшкодування шкоди реабілітованому ОСОБА_1П.».

У зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, він як виправданий громадянин не міг отримувати щомісячні грошові доходи від здійснення юридичної практики, тобто розмір шкоди втрачених грошових доходів складає 244 422 грн. (6518 грн. втраченого щомісячного доходу за 37 місяців 16 днів незаконного знаходження у якості обвинуваченого - підозрюваного).

Просив суд відкрити провадження по справі, звільнити його від сплати судового збору, витребувати у відповідачів матеріали розгляду заяви ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, постанови прокурора Свистуна О.В. від 03.06.16р. про відмову у відшкодуванні шкоди сібулатову М.П., рішення Чернігівського райсуду від 27.05.17р. про відміну постанови прокурора Свистуна О.В. від 03.06.16р., матеріали кримінального провадження №0000876 та у разі неявки позивача розглянути справу без його участі.

03.10.2017р. апеляційним судом Запорізької області визначено підсудність Чернігівського районного суду.

26.10.2017р. ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, відмовився від позовних вимог до ОСОБА_6, ОСОБА_9, залишивши в якості відповідача лише Державну казначейську службу України та просив відшкодувати не отриманий дохід виправданому реабілітованому громадянину в сумі 399 016 грн. із розрахунку середньомісячного доходу громадян України м. Києва за період знаходження під слідством і прокуратурою з 29.07.2013р. по 15.04.2016р. тривалістю 37 місяців 16 днів: час знаходження в якості обвинуваченого за ч.3 ст. 358 КК України.

29.11.2017р. ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, доповнивши в якості відповідачів по справі Токмацьке ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області та слідчого Токмацького ВП Скляра А.І., потім відмовився від них, залишивши в якості відповідача лише Державу в особі Державної казначейської служби України

09.01.2018р. ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його коисть матеріальну шкоду у розмірі 261 275 грн. виходячи з розрахунку перебування під слідством з 29.07.2013р. по 15.04.2016р. 36 місяців 16 днів х 7350 грн. ( середьомісячний дохід зарплата громадян України).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В позові просив у випадку його неявки в судове засідання розглядати справу без його участі. Не заперечував проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача, Державної казначейської служби України двічі в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позов не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до матеріалів справи, 05.03.2002р. слідчим Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_9 відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу №2260231 (в подальшому кримінальне провадження №0000876) за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України по якому 15.04.2002р. позивачу обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

31.05.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_9 ОСОБА_1 предявлено обвинувачення за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

04.11.2002 року, 16.05.2003 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 ОСОБА_1 предявлено обвинувачення за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

02.12.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 ОСОБА_1 предявлено обвинувачення за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

В ході досудового слідства за правилами КПК України в редакції 1960 року кримінальне переслідування відносно ОСОБА_1 в частині кваліфікації його дій, а саме за ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, було припинено постановою слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 від 16.05.2003 року.

11.12.2003 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 в останній редакції винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 02.04.2005 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.07.2005 року постанова Василівського районного суду Запорізької області від 02.04.2005 року скасована і справа направлена прокурору Токмацької міжрайонної прокуратури Запорізької області для проведення досудового слідства.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 02.02.2007 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєні злочинів за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та звільнений від відбування покарання за закінченням строків давності.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.07.2007 року вирок Токмацького районного суду від 02.02.2007 року скасовано і направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд.

Постановою Чернігівського районного суду Запорізької області від 17.12.2008 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.04.2009 року постанова Чернігівського районного суду Запорізької області від 17.12.2008 року скасована та направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд.

Вироком Чернігівського районного суду Запорізької області від 28.02.2012 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 550 грн. та звільнено від відбування покарання у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.07.2012 року вирок Чернігівського районного суду Запорізької області від 28.02.2012 року скасовано та направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд.

03.09.2012 року кримінальна справа за підсудністю надійшла до Оріхівського районного суду Запорізької області за визначеною підсудністю в порядку ст. 38 КПК України.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся з заявою до Апеляційного суду Запорізької області про зміну підсудності, в якій просив змінити підсудність кримінальної справи порушеної щодо нього за ст.ст. 358 ч.ч. 1,2 358 КК України та направити її до Токмацького районного суду Запорізької області за місцем його мешкання, а також за місцем мешкання потерпілого, цивільного відповідача та свідків.

Згідно ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2013 року заяву ОСОБА_1 задоволено, змінено територіальну підсудність розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст.ст. 358 ч.ч. 1,3 КК України та направлено кримінальну справу до Токмацького районного суду Запорізької області.

28.02.2013 року кримінальна справа за підсудністю надійшла до Токмацького районного суду Запорізької області.

Постановою Токмацького районного суду від 20.03.2013 року кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1,3 358 КК України повернуто Токмацькому міжрайонному прокурору для провадження додаткового розслідування.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2013 року постанову Токмацького районного суду від 20.03.2013 року залишено без змін.

28.07.2013 року СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України за №0000876 та за ч. 3 ст. 358 КК України за № 0000877, та обєднані в одне кримінальне провадження за №0000876.

Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Саврана О.М. від 28.07.2013 року кримінальне провадження №0000876 за ч.ч. 1,3 ст. 358 КК України закрито у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1

Постановою від 04.04.2014р. в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. відмовлено позивачу у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.п.1,3,4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

Рішенням від 15.07.2016р. Пологівського районного суду Запорізької області скасовано постанову в.о. Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 04.04.2014 року про розмір та порядок відшкодування шкоди в частині відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», оскільки рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.06.2016 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацького ВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, було відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_1 в сумі 4122,68грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Рішення оскаржувалося, набрало законної сили .

Ухвалою слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.02.2016 року постанова від 28.07.2013 року заступника Токмацького міжрайонного прокурора Саврана О.М. про закриття кримінального провадження №0000876 за ч.1 ст.358 КК України та ч.3 ст.358 КК України в звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1, скасована.

Постановою прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 15.04.2016 року обєднане кримінальне провадження № 0000876 за ч.ч.1,3 ст.358 КК України в редакції від 05.04.2001 року, за якими ОСОБА_1 було предявлено обвинувачення в порядку КПК України в редакції 1960 року закрито у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1

Постановою слідчого СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 15.04.2016 року обєднане кримінальне провадження № 0000876 за ч.ч.1,3 ст.358 КК України в редакції від 05.04.2001 року закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Рішеннями Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2013р. та апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013р. на користь ОСОБА_1 вже відшкодовано з Державного бюджету України моральну шкоду завдану незаконними діями внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, незаконним застосуванням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд органами досудового слідства, прокуратури, суду, в розмірі 156846грн.

Постановою від 03.06.2016р. керівником Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.п.1,3,4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». В постанові вказано, що ОСОБА_1 під вартою не утримувався, від будь-яких посад не відсторонювався, кримінальне покарання не відбував, не мав штрафів, адвокати були за призначенням, витрати на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду, на винаймання житла відсутні.

ОСОБА_1 просив відшкодувати матеріальну шкоду - не отриманий, втрачений щомісячний грошовий дохід у зв'язку із незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.358 КК України у розмірі 261 275 грн. з 29.07.2013р. по 15.04.2016р. (7350 грн. втрачений щомісячний дохід у розмірі середньомісячної заробітної плати по Україні за 36 міс.16 дн. перебування під слідством).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що у зв'язку з розглядом кримінальної справи не міг займатися юридичною та адвокатською практикою, судовою та прокурорською діяльністю, маючи нескасовану постанову слідчого Курдюкова В.М. від 15.04.2002р. про міру запобіжного заходу підписку про невиїзд, не міг надавати юридичні послуги, виїжджати з м. Токмак в інші міста України, в апеляційні та касаційні суди, однак, при цьому позивачем не надано суду жодних доказів заборони використання такого права з підстав знаходження під судом та слідством.

Зокрема, позивачем не надано належних доказів того, що він в цей період дійсно міг займатися юридичною та адвокатською практикою, оскільки з наявної в матеріалах цивільної справи ксерокопії ліцензії на здійснення юридичної практики від 23.07.1999р. №2-4547, строк її дії закінчився ще в липні 2002р., в подальшому строк дії ліцензії ОСОБА_1 не продовжувався.

Також, позивачем не надано жодних документів (судових повісток, ухвал та ін.), які б підтверджували необхідність його виїзду з м. Токмак в суди інших районів та міст України.

Крім того, відшкодування проводиться в порядку визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", встановлений порядок відшкодування сум, заробіток та інші грошові доходи, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій.

Згідно до п.1 ст. 12 зазначеного Закону, розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до вищевказаного закону, постановою від 03.06.2016р. керівником Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.п.1,3,4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». У разі незгоди з ухваленою постановою про відшкодування шкоди громадянин може оскаржити цю постанову до прокуратури або суду.

Позивач не погодився з зазначеною постановою, скориставшись своїм правом оскарження та звернувся до суду з позовом до керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_5, Державної казначейської служби України про скасування постанови, зобов'язання публічно вибачитися та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 17.05.2017р. постанову від 03.06.2016р. керівника Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_5В про відмову ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди, передбаченої п.п.1,3,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» скасовано.

Однак, позивач, ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не звернувся до Токмацького ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу відшкодування шкоди, передбаченої п.п.1,3,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Позивач не довів обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Керуючись ст.ст.16, 1176 ЦК України, Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", ст.ст. 12,81, 247,263 265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити, ОСОБА_1 у задоволенні позову до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди.

Заяву про оскарження заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення

Суддя