Провадження № 2/219/554/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: судді Харченко О.П.,

при секретарі Зубенко Т.А.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

07.12.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила та в якій зазначила, що власниками квартири № 20 будинку № 51 розташованої в місті Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області по вулиці Горького були позивачка, її мати - ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4. 08.09.1994 року померла ОСОБА_4, а 15.01.2013 року померла мати позивачки ОСОБА_3 У позові позивачка вказала, що 01.12.2017 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірної квартири, залишеної після смерті матері позивачки ОСОБА_3, померлої 15.01.2013 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири залишеної після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 08.09.1994 року, як вказує позивачка, їй було відмовлено, у звязку з тим, що її батько ОСОБА_6 за життя не звернувся до нотаріальної контори, як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_4 23.11.2013 року батько позивачки помер. Позивачка зауважила, що вона була зареєстрована на день смерті бабусі за однією з нею адресою, тому вважає, що прийняла спадщину залишену після смерті бабусі в порядку ст. 551 ЦК України (1963 р), інших спадкоємців немає. Позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (колишній Артемівськ) Донецької області, залишеної після смерті її бабусі ОСОБА_4, померлої 08.09.1994 року.

Позивачка у підготовче судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у підготовче судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи на а. с. 25 мається клопотання від представника ОСОБА_2 міської ради про розгляд справи у його відсутність, в якому також зазначено, що він не заперечує проти задоволення .

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1993 року, виданого Госпрозрахунковим бюро по приватизації житла при виконкомі Артемівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 2908 ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира, розташована за адресою: м. Артемівськ, вул. Горького, 51/20. (а. с. 10).

З наданих позивачкою документів, а саме: свідоцтва про її народження, свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження її батька, вбачається, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_7, ОСОБА_6 та онучкою ОСОБА_4. (а. с. 4-5).

08 вересня 1994 року ОСОБА_4 померла, про що 09.09.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Артемівська Донецької області було складено відповідний актовий запис № 1055 та видано свідоцтво про смерть серії І-НО № 018779. (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася 1/3 частина вказаного спадкового майна.

Мати позивачки - ОСОБА_3 померла 15 січня 2013 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2017 року, виданого державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (Артемівськ) Донецької області. (а. с. 8).

Судом встановлено, батько позивачки ОСОБА_8, який є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його народження спадщину у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (Артемівськ) Донецької області після смерті своєї матері ОСОБА_4 не оформив та 23.11.2013 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть на а. с. 7.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4, однак постановою державного нотаріуса Першої бахмутської державної нотаріальної контори від 07.12.2017 року їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 (Артемівськ) Донецької області після смерті ОСОБА_4 було відмовлено у звязку з тим, що на день смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом був її син ОСОБА_6 , який помер 23.11.2013 року, який спадщину після смерті своєї матері не прийняв і ніяких дій про прийняття спадщини не вчиняв. (а. с. 9).

З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, суд вважає, що до вимог позивача про визнання права на майно в порядку спадкування за законом мають застосовуватися положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) якщо у встановлений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Статтею 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 551 ЦК УРСР (1963 року) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Позивач проживала і проживає у спадковій квартирі а тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що не оспорюється сторонами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, позивач на законних підставах прийняла спадщину у відповідності зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу у володіння квартирою і за нею можливо визнати право власності на спадкове майно, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони законні, обгрунтованні, підтверджені матеріалами справи й не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 4, 9, 81, 82, 141, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, ст. ст. 548, 549, 551 ЦК УРСР (1963 року), суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (колишній Артемівськ) Донецької області, залишеної після смерті її бабусі ОСОБА_4, померлої 08.09.1994 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.П.Харченко