АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 564/924/17

Провадження № 22-ц/787/504/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Гордійчук С. О.

суддів: Боймиструк С.В., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи за зустрічним позовом:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ПАТ КБ «Приватбанк»

розглянула у порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року ухваленої в складі судді Грипіч Л.А., у справі №564/924/17 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору про надання банківських послуг (кредитного договору) недійсним

в с т а н о в и в:

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору про надання банківських послуг (кредитного договору) недійсним, залишено без розгляду.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі в частині залишення без розгляду зустрічної позовної заяви позивач-відповідач вказує на її незаконність, оскільки судом порушено норми процесуального права. Вказує, що перед судовим засіданням 05.12.2017 року та 23.01.2018 року подавав заяви про відкладення розгляду справи з поважних причин,оскільки перебував на лікарняному а тому його неявку не можна вважати неповажною.

Просить ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи зустрічну позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи позивач-відповідач повторно не зявився в судове засідання.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст.43 ЦПК України) учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях.

Згідно ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Як вбачається з матеріалів, позивач за зустрічним позовом був належним чином повідомлений про день та час судового засідання, проте, 05 грудня 2017 року та 22 січня 2018 року подав суду заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки він перебував на лікарняному.

За таких обставин, не можна вважати як повторну, другу поспіль неявку позивача повідомленого належним чином в судове засідання, оскільки позивач повідомляв про причини неявки на зазначені дати, а явка позивача в судове засідання обовязковою визнана не була, тому в суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком позивача, тому він має право не з'являтися до суду, якщо його явка не буде визнана обов'язковою для дачі пояснення, проте місцевий суд такої ухвали не постановляв.

Таким чином, з огляду на об'єктивну неможливість для позивача брати участь у судовому засіданні та обов'язок суду при таких обставинах забезпечити особі реальний, а не формальний доступ до правосуддя, що гарантовано ст. 6 конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованою законом України N 475/97-ВР від 17.07.1997 року, в контексті забезпечення права особи на ефективний засіб юридичного захисту передбачений ст.13 вказаної Конвенції, яка підлягає застосуванню судами відповідно до приписів ст. 17 закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»та передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права - колегія суддів, за відсутності ознак зловживання позивачем своїм процесуальним правом, вважає за необхідне ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Крім того, згідно вивчених матеріалів справи можливо зробити висновок, що позивач-відповідач не втратив інтересу до порушеного спору, його законні права дійсно підлягають захисту у судовому порядку у випадку доведеності позовних вимог, тому такий доступ до правосуддя повинен бути забезпечений.

Враховуючи, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 23 січня 2018 року скасувати, справу за зустрічним позовом повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 березня 2018 року.

Головуючий :

Судді :