Справа № 2-877/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Швидченко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просив звільнити його з лютого 2017 року від сплати аліментів щомісяця у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної дитини, а саме неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.08.2015 року (справа № 760/10980/15-ц).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він на даний час сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.08.2015 року у розмірі, визначеним вказаним судовим рішенням, а саме щомісяця у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної дитини. Остання сплата аліментів була у січні 2017 року у розмірі 1013 грн. 40 коп.

Зазначає, що підставою для призначення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, було визначено судом окреме проживання його і дітей, а також ніби то відсутність його участі у забезпеченні дітей, та факт, що діти перебувають на повному утриманні матері ОСОБА_2.

Позивач вказує, що на даний час підстав для стягнення аліментів немає, оскільки діти проживають з ним і не знаходяться на утриманні відповідача, більш того підставою для звільнення його від сплати аліментів вважає факт, що матеріальне утримання дітей покладено на нього, ним не порушено жодне право на утримання дітей. Натомість відповідач порушує вимоги ст.ст. 141, 180 СК України про рівність прав і обов'язків щодо дітей, ухиляться від утримання дітей, невідомо на що витрачає кошти, що перераховуються ним на її рахунок. Позивач вважає істотними умовами для звільнення його від сплати аліментів на дітей його матеріальну участь в утриманні дітей та повне забезпечення їхнього життя, а саме він забезпечує дітей їжею, одягом, купує приладдя для розвитку та навчання дітей, надає дітям кишенькові кошти, проводить з ними дозвілля та вільний час, приділяє необхідну увагу, приймає участь у всебічному розвитку дітей.

Також зазначає, що в період з липня 2015 року він офіційно не працює, на теперішній час знаходиться в пошуку постійної роботи та постійного заробітку не має.

Таким чином, підставою для припинення стягнення з нього аліментів позивач вважає наступні обставини: його сумісне проживання з дітьми, більш ніж достатнє з врахуванням його матеріального становища, матеріальне забезпечення дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; його матеріальне становище, він не працює на даний час і має тимчасові підробітки, більш того, перераховуючи аліменти відповідачу, він позбавлений можливості утримувати себе, оскільки теж потребує коштів для забезпечення власного життя; відповідач дієздатна доросла людина, має неофіційну роботу і доходи, але не приймає участі у рівноцінному матеріальному забезпеченні дітей, не підтримує нормальну атмосферу у домі; відповідач майже повністю переклала на нього матеріальне забезпечення дітей їжею, одягом, ліками, та ін., всі побутові питання та матеріальні витрати він несе одноособово; протягом багатьох років, як під час шлюбу, так і після його розірвання, він одноособово сплачує утримання і поліпшення житла, в тому числі сплачує платежі по майну, що належить відповідачу.

На підставі вище викладеного, просив позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача на адресу суду не надійшло. Через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення. з яких вбачається, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на безпідставність доводів позивача (а.с.а.с. 76-79). Просила суд звернути увагу на те, що вона в повній мірі забезпечує своїх неповнолітніх дітей продуктами харчування, придбає ліки та забезпечує одягом і взуттям. Більше того, вона постійно перераховує на особисті банківські картки неповнолітніх дітей грошові кошти. Крім того, вона забезпечує дітей необхідними засобами для навчання та їх розвитку, сплачує кошти за навчання у навчальному закладі, займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, в підтвердження чого надала суду відповідні виписки, платіжні доручення, квитанції, чеки, тощо.

Вислухавши пояснення позивача, врахувавши його доводи та письмові заперечення відповідача, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2001 року, який було розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2013 року (а.с. 19).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського районного управління юстиції м. Луганська, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 22).

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року, - позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, щомісяця у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08 червня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей за минулий час - відмовлено (а.с.а.с. 20-21).

При винесенні рішення про стягнення аліментів на утримання дітей, судом було враховано положення ч. 1 ст. 182, ч. 3 ст. 183, ст. 191 СК України та те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, всі витрати несе позивач, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя.

Дане рішення набрало законної сили та позивачем ОСОБА_1 не оскаржувалося.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Процесуальними нормами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Захист же цивільних прав, які випливають із сімейних правовідносин, передбачений спеціальним законом - Сімейним кодексом України.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду за захистом своїх прав просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей.

Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов'язків щодо припинення стягнення з батька аліментів не передбачений.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів.

Нормами ст.ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім'ї яких виховувалася дитина.

До вказаного кола осіб позивач не відноситься.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем та відповідачем на підтвердження своїх доводів було надано виписки, платіжні доручення, квитанції, чеки, тощо, які підтверджують матеріальну участь обох батьків в утриманні дітей та забезпечення їхнього життя.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що відповідач, як мати приймає участь у вихованні та утриманні своїх дітей, купує одяг, продукти харчування, перераховує на особисті банківські картки неповнолітніх дітей грошові кошти, забезпечує дітей необхідними засобами для навчання та їх розвитку, сплачує кошти за навчання у навчальному закладі, тобто займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням.

Позивач в судовому засіданні не заперечував той факт, що відповідач приймає участь у вихованні дітей, також здійснює матеріальну участь.

Доводи, на які посилається позивач для звільнення від сплати аліментів, відповідно до чинного законодавства не можуть бути підставою для припинення стягнення аліментів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 179-182, 192, 197, 267-271, 273 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, 03048, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, 03048, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Суддя Л.І. Кізюн