Провадження № 4-с/522/59/18
УХВАЛА

07 березня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря Шевчик В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії або бездіяльність державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ПАТ «Банк Фамільний» звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, а саме просив скасувати постанову старшого державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 від 26.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязати відновити провадження.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 13.05.2009 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по справі №1-203/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в розмірі 304 921,63 грн. Постановою старшого державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 від 26.06.2017 року повернено виконавчий документ стягувачу на тій підставі, що в ході проведення виконавчий дій за адресою зазначеній у виконавчому листі боржника не знайдено, та майна на яке може бути звернення стягнення не виявлено. З Постанови державного виконавця не вбачається чи було перевірено майновий стан боржника, чи було виконано всі виконавчі дії, тому заявник звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою суду (під головуванням судді Свяченої Ю.Б.) від 26.07.2017 року було відкрите провадження по справі.

На підставі розпорядження № 242/18 від 23.01.2018 року було здійснено повторний автоматизований розподіл справ.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.

Ухвалою суду від 15.02.2018 року справу прийнято до провадження та ухвалено розгляд справи проводити в загальному порядку з призначенням судового засідання.

У судове засідання 07.03.2018 року учасники справи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 13.05.2009 року було видано виконавчий лист № 1-203/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» 304 921,63 грн.

Постановою від 04.10.2016 року старшим державним виконавцем Суворовського ВДВС м. Одеси ОСОБА_1 було відкрите виконавче провадження.

З відповіді Пенсійного фонду України № НОМЕР_1 від 11.10.2016 року та відповіді Державної податкової служби України № від 11.10.2016 року вбачається, що інформації, щодо останнього місця роботи та про номери рахунків ОСОБА_2 не знайдено.

Згідно відомостей інформаційної довідки №80741143 за ОСОБА_2 не знайдено нерухомого майна.

Відповідно до акту від 21.02.2017 року ОСОБА_2 на момент виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, боржник а не знайдено. Виклик до державного виконавця залишено у дверях.

Старшим державним виконавцем 26.06.2017 року було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки в ході проведення виконавчих дій боржника не знайдено та майно на яке може бути звернено стягнення не виявлено, у боржника рахунки в банках відсутні та на обліку у ПФУ не перебуває.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статей 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016р.№1404 з усіма змінами на час винесення постанови про повернення виконавчого документу) , виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому випадку порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У відповідності до ст.. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статетю 10 Закону передбачено заходи примусового виконання рішень які є:1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст..15 Закону скаржник є стороною виконавчого провадження, а саме стягувачем.

Згідно до положень ст..18 Закону, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; (ч.3 ст.18):

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Ч. 1 ст.6 згаданого Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 , 3 ст.36 Закону Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт (ч.2 ст.37).

Згідно ч.5 ст.37 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Проте яв вбачається з копії виконавчого провадження такий Акт про розшук майна боржника відсутній, відсутні відомості про запит держвиконавця до банків з метою виявлення наявності рахунку боржника, накладання штрафу, та в постанові не розяснено стягувану його право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином суд погоджується з посиланням заявника на те, що державним виконавцем не було проведено всіх належних дій для вживання передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ст..18).

На час подачі заявником скарги він посилався на норми ст.ст. 383 ЦПК України, які тоді діяли.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII) , розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Статтею 450 ЦПК України( в ред. що діє з 15.12.2017р.) зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ПАТ «Банк Фамільний» є обґрунтованою та вирішено постанову старшого державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ОСОБА_1 від 26.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві необхідно скасувати та зобовязати старшого державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 відновити провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 124 Конституції України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 223, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451, п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) ЦПК України; ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 1, 2, 10, 13, 18, 28, 35, 36, 37, 41, 55, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії або бездіяльність державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 від 26.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 відновити провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_3