Справа № 474/375/17
Провадження № 2/474/3/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.18року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді: Фасій В. В.

при секретарі судового засідання: Багрін Н.А.

без участі: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, та їх представника - ОСОБА_3; відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог Врадіївської селищшної ради, Миколаївської області ОСОБА_6;

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинокза набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

26.05.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що між ними та продавцем ОСОБА_7, 01.06.2001 року, було укладено договір купівлі-продажу посвідченого Вознесенською Універсальною товарно сировинною біржею на право власності на житловий будинок по вул. Першотравнева (після зміни Травнева) 5, смт. Врадіївка, Миколаївської області, однак вони не можуть реалізувати право власності на придбане майно в зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення біржового договору купівлі - продажу будинку, неможливість його нотаріального посвідчення в зв'язку зі смертю продавця. З початку червня 2001 р., вони безперервно більше 16 років відкрито володіють та користуються спірним будинком, станом на день звернення до суду відповідачі ухиляються від отримання свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок з метою його подальшого відчуження позивачам, а тому вони в іншому порядку крім судового не можуть захистити свої невизнані права, розпоряджатися будинком.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представник ОСОБА_3,будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, звернувшись до суду з заявою (вх. № 1069, 1066 від 12.03.2018 року) про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити повністю, судові витрати залишити за ними.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, звернувшись до суду з заявою (вх. № 1059 від 13.03.2018 року) про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення, підтверджують факт продажу будинку сестрою ОСОБА_7, позивачам, в смт. Врадіївка, приймати спадщину після смерті останьої, якою було відчужено будинок позивачам, не будуть, так як це спадкове майно відчуджене спадкодавцем при житті.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Врадіївська селищна рада, Миколаївської області ОСОБА_6, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою (вх. № 832 від 20.02.2018 року) про розгляд справи у їх відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (судова повістка про виклик на розгляд справи направлена на електронну адресу), в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, з заявами на адресу суду не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача), від яких надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти задоволення позову, з огляду на те, що судом не визнано їх явку обовязковою, фіксування судового процесу по даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 01.06.2001 року між продавцем ОСОБА_8, яка діяла від імені ОСОБА_7 та покупцями ОСОБА_1, ОСОБА_2, було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку по вул. Первомайська (нині Травнева) 5, смт. Врадіївка, Миколаївської області, посвідченого Вознесенською Універсальною товарно сировинною біржею, № 450, за що покупці сплатили продавцю кошти, у сумі 1000 грн. Вказаний будинок 21.06.2001 р. зареєстрований за реєстровим номером № 1036, Первомайському МБТІ за позивачами в рівних частинах ( договір купівлі - продажу нерухомого майна № 450 від 01.06.2001 р., реєстраційне посвідчення Первомаййського МБТІ від 21.06.2001 р.);

- з початку червня 2001 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, зареєстровані та проживають разом зі своєю сім'єю у спірному будинку, по теперішній час утримують його, здійснюють поточні ремонти, обробляють присадибну земельну ділянку, сплачують комунальні платежі (довідка про склад сімї №1935 від 05.05.2017 р., договір про користування електричною енергію № 415254, від 02.10.2001 р., договір про надання послуг з газопостачання від 14.05.2003 р.);

- 14.02.2006 р. продавець ОСОБА_7 померла, після її смерті відкрито спадкову справу № 44/2002. У встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини за законом звернулися відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, які позов визнали, на це майно не претендують звязку з його відчуженням сестрою при житті( свідоцтво про смерть серії І-ФП №102422 видане 14.08.2001 р., довідка державного нотаріуса № 58/01-21-2 від 22.01.2018 року, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 50582270 від 17.01.2018 р.);

- інші спадкоємці на спадкове майно - будинок, після смерті ОСОБА_7, які звернулися у встановлені строки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини чи такі, що прийняли її шляхом вступу в оперативне управління майном відсутні, спадщина відумерлою не визнавалася, з огляду на безперервне, довгострокове, добросовісне володіння цим нерухомим майном - позивачами (довідка державного нотаріуса № 58/01-21-2 від 22.01.2018 року, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 50582270 від 17.01.2018 р.)

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

При прийнятті рішення суд керується:

ст. 344 ЦК України, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виходячи з аналізу норм ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч.1 ст.81 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Пленум ВСС України у п. 9 Постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Право власності за давністю володіння, перш за все, може виникнути на придбане для володіння майно, яке відноситься до будь-якої форми власності, крім того, яке вилучено з цивільного обороту. В силу ч.1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать у тому числі об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Також, обов'язковою ознакою нерухомого майна, як об'єкту матеріального світу, в розумінні вимог матеріального закону, є будівництво об'єкту нерухомості у встановленому законом порядку.

Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст.3 ЦК України). Аналіз вимог чинного законодавства, в яких йдеться про недостовірних учасників цивільних правовідносин, дозволяє зробити висновок, що особу слід вважати добросовісною у тому випадку, коли вона діє без умислу причинити шкоду іншій особі, а також не допускає легковажності або самонадійності чи необережності по відношенню до можливого завдання шкоди. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що фактичне володіння спірним майном не завдало шкоди правам та охоронюваним законом інтересам третіх осіб, а сам факт володіння таким майном з боку позивачів не спрямований на спричинення шкоди іншим особам.З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та встановлені факти, суд вважає, що позивачі мали підстави вважати, що користування майном протягом настільки тривалого строку і без будь-яких вимог з боку третіх осіб щодо повернення цього майна, свідчить про правомірність такого володіння.

Безперервність володіння повинна бути протягом визначених законом строків і цей строк диференціюється в залежності від об'єкта, в даному випадку для нерухомого майна є таким, що становить 10 років. Також обов'язковою ознакою, необхідною для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України є факт відкритого володіння, очевидного для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов'язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю. При цьому перебіг строку набувальної давності починається з моменту володіння.

Суд звертає увагу, що за період володіння та користування спірним будинком він не був примусово витребуваний у позивачів законним володільцем, а фактичне володіння таким майном з боку позивачів також не було визнано недобросовісним у встановленому законом порядку.

Окрім того суд керується ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідно до якої позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, та ч. 4 цієї ж статті - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на вказані вимоги чинного законодавства та фактичні обставини справи, зокрема наявності фактичного, без титульного, відкритого та безперервного, добросовісного володіння позивачами нерухомим майном у вигляді житлового будинку, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачами права власності на вказане майно за набувальною давністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачів щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів, сплачений позивачами судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі слід залишити за ними.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.321,328,344 ЦК України, ст. ст.12,76-82,141,200,206,258,259,265,268,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок за набувальноюдавністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину житлового будинку, що розташований по вул.Травнева, 5, в смт. Врадіївка, Миколаївської області, належного ОСОБА_7, яка померла 13.08.2001 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ? частину житлового будинку, що розташований по вул.Травнева, 5, в смт. Врадіївка, Миколаївської області, належного ОСОБА_7, яка померла 13.08.2001 року.

Судові витрати по справі залишити за позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Фасій