Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 712/16355/13-ц

провадження № 61-1740 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

Штелик С.П.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_3,
відповідач-Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - УДАІ УМВС України в Черкаській області),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Черкаської області у складі суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Корнієнко Н. В., від 06 жовтня 2016 року.

Встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до УДАІ УМВС України в Черкаській області, в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні автомобілем НОМЕР_1, шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі УДАІ УМВС України в Черкаській області та заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати перешкоди в користуванні вказаним автомобілем.

Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2007 року вона придбала у ОСОБА_4 автомобіль марки «Jaguar S-Type». Спірний автомобіль відповідачем був зареєстрований на її ім'я з видачею свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля та отриманням державного номерного знаку НОМЕР_2.

У подальшому з ініціативи міжрайонного реєстраційно-екзаменаційного відділу № 1 м. Києва відповідачем була накладена заборона на проведення реєстраційних операцій спірного автомобіля, посилаючись на те, що при його реєстрації були порушені норми митного законодавства.

Враховуючи ті обставини, що відповідач оспорював право власності ОСОБА_3 на вказаний автомобіль, вона звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спірний автомобіль та рішенням суду за нею визнано право власності. Однак відповідач відмовляється поновити державну реєстрацію автомобіля, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з цим позовом, в якому просила усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні автомобілем «Jaguar S-Type», державний номерний знак НОМЕР_2, шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі УДАІ УМВС України в Черкаській області та заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати перешкоди в користуванні вказаним автомобілем.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 в користуванні та розпорядженні автомобілем «Jaguar S ‑Type», державний номерний знак НОМЕР_2, шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі УДАІ УМВС України в Черкаській області. У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що порушено право власності позивача, оскільки без державної реєстрації ОСОБА_3 не може користуватися спірним автомобілем.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що дії державної автомобільної інспекції щодо скасування державної реєстрації транспортного засобу позивача з підстав неналежної сплати митних платежів при його ввезенні на територію України здійснені відповідно до положень спеціального нормативно-правового акта - Порядку державної реєстрації (перереєстрації) автомобілів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, та не порушують право власності позивача на спірний автомобіль, оскільки стосуються правовідносин у сфері дорожнього руху та його безпеки, а не правовідносин, врегульованих Цивільним кодексом України, про захист яких просить позивач у цій цивільній справі.

Також судом зазначено, що дії відповідача щодо скасування реєстрації спірного автомобіля у зв'язку з встановленням факту несплати митних платежів, незалежно від того, на кому лежить обов'язок сплатити зазначені платежі, є правомірними.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року, ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не з'ясовано, чи була фальсифікація документа, чи грубе порушення закону співробітниками ДАІ, які провели реєстрацію без необхідних документів. Також апеляційний суд належним чином не перевірив, чим підтверджуються доводи відповідача щодо фальсифікації документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію належного позивачу автомобіля.

За таких обставин (відсутність доказів фальсифікації), відповідач неправомірно скасував реєстрацію належного позивачу транспортного засобу, чим порушив її право на користування транспортним засобом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

08 вересня 2017 року позивач подала додаткові пояснення до касаційної скарги, в яких зазначила, що спірний автомобіль в Україну вона не ввозила, його не розмитнювала, а є його третім власником після першої реєстрації в Україні, а тому вини позивача у несплаті митних платежів особою, яка ввозила автомобіль в Україну, ставила його на облік у МРЕВ ДАІ, немає, крім того, позивач акцентує увагу на тому, що, купуючи автомобіль, який уже був зареєстрований в України, позивач мала законні сподівання на здійснення зі сторони відповідача та митних органів Держави Україна належного контролю за сплатою всіх необхідних митних платежів його попередніми власниками, на ім'я яких відповідач зареєстрував автомобіль, підтвердивши і гарантувавши, зокрема, позивачу легітимність (законність реєстрації і перебування на території України) цього транспортного засобу.

Відповідач не скористався правом на подання заперечень (відзиву) на касаційну скаргу.

15 січня 2018 року зазначена справа передана на розгляд Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України зазначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до частини четвертої статті 34 Закону державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку зареєстрованих транспортних засобів та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), на території України встановлено єдину процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (надалі - ТЗ), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно з пунктом 8 Порядку державна реєстрація ТЗ проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) ТЗ, відповідність конструкції ТЗ установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація ТЗ проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду ТЗ, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

На підставі пункту 28 Порядку ввезені в Україну ТЗ підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і вантажних митних декларацій або виданих митними органами посвідчень про їх реєстрацію в підрозділах ДАІ.

Відповідно до пункту 40 Порядку зняття з обліку ТЗ проводиться після їх огляду в підрозділах ДАІ на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в підрозділах ДАІ, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, працівники підрозділів ДАІ оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи та за наявності ТЗ до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні ТЗ.

Таким чином усі ТЗ, що ввозяться на територію України, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому чинним законодавством. Здійснюючи державну реєстрацію ТЗ, увезених із-за кордону, органи ДАІ МВС наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів. При цьому наявність документів про внесення зазначених платежів є обов'язковою умовою реєстрації таких ТЗ в органах ДАІ.

У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації ТЗ, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абзацу 3 пункту 40 Порядку скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля - особа, що придбала за кордоном та ввезла в Україну цей ТЗ, чи інша особа, яка набула право власності на нього в подальшому.

Якщо ТЗ знімається з обліку і при цьому виявляється, що він був зареєстрований в підрозділі ДАІ за фіктивними чи підробленими документами, зокрема про сплату мита, працівники підрозділу ДАІ відповідно до абзацу 3 пункту 40 Порядку оформляють у встановленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи та за наявності ТЗ до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки, а ксерокопії підроблених митних документів з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні ТЗ.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 22 жовтня 2013 року (справа № 21-104а13), усі транспортні засоби, що ввозяться на територію України, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому чинним законодавством. Здійснюючи державну реєстрацію транспортних засобів, увезених із-за кордону, органи ДАІ МВС наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів. При цьому наявність документів про внесення зазначених платежів є обов'язковою умовою реєстрації таких транспортних засобів в органах ДАІ. У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації транспортних засобів, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до пункту 8 Правил скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля, особа, що придбала за кордоном та ввезла в Україну цей транспортний засіб, чи інша особа, яка набула право власності на нього в подальшому. Якщо транспортний засіб знімається з обліку і при цьому виявляється, що він був зареєстрований в підрозділі ДАІ за фіктивними чи підробленими документами, зокрема документами про сплату мита, працівники підрозділу ДАІ відповідно до пункту 41 Правил знімають незаконно зареєстрований транспортний засіб з обліку з внесенням відмітки про це до свідоцтва про реєстрацію та вилученням номерних знаків і передають усі матеріали до відповідних органів внутрішніх справ для подальшого проведення розслідування, а ксерокопії підроблених митних документів з відповідним поясненням надсилаються до митного органу, у зоні діяльності якого постійно або тимчасово проживає особа, за якою було зареєстровано транспортний засіб. Таким чином, дії органів ДАІ щодо відмови в реєстрації транспортних засобів, увезених із-за кордону для постійного користування, чи скасування такої реєстрації у разі встановлення факту несплати митних платежів чи підробки документів про їх сплату, незалежно від того, на кому лежить обов'язок сплатити зазначені платежі, є правомірними.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України, в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Верховний Суд не погоджується з доводами касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Судами встановлено, що 06 березня 2007 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 автомобіль «Jaguar S-Type».

УДАІ УМВС України вказаний автомобіль зареєстровано на ім'я ОСОБА_3, видано свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля та державний номерний знак НОМЕР_2.

Після державної реєстрації ОСОБА_3 безперешкодно користувалась своїм автомобілем та в жовтні 2007 року з ініціативи МРЕВ № 1 м. Києва працівниками 1-го міжрайонного відділення ДАІ УМВС України в Черкаській області, де проводилась реєстрація автомобіля, було накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо цього автомобіля з тих підстав, що при проведенні первинної реєстрації даного автомобіля в Україні особою, яка продала автомобіль ОСОБА_4 після ввезення автомобіля на митну територію України, були допущені порушення митного законодавства.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2008 року, що набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнано право власності на спірний автомобіль.

Згідно з листом УДАІ УМВС України в Черкаській області від 28 листопада 2008 року анульовано державну реєстрацію спірного автомобіля, оскільки первинний власник автомобіля при проведенні реєстрації подав сфальсифіковані документи, а при ввезенні даного автомобіля в Україну не було належним чином сплачено митні платежі.

Постановою Черкаського окружного суду адміністративного суду від 04 серпня 2009 року у справі № 2а-2650/09/2370, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2012 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до УДАІ УМВС України у Черкаській області про визнання дій неправомірними та скасування анулювання державної реєстрації автомобіля.

В ході розгляду зазначеної адміністративної справи судами було встановлено, що причиною скасування державної реєстрації спірного автомобіля стало виявлення фальсифікації документів на транспортний засіб, наданих ОСОБА_4, та визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, про що свідчить службова записка № 4/8-2274 начальника ДДАІ МВС України генерал-майора міліції ОСОБА_5, надіслана начальникам У(В) ДАІ до головних управлінь, управлінь МВС АРК, областях, містах Києва та Севастополі про вжиття заходів щодо проведення анулювання реєстрації зареєстрованих автомобілів та взяття їх на контроль, в додатку якої зазначено автомобіль позивача - «Jaguar S -Type», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Також судами встановлено, що спірний легковий автомобіль, ввезено іншою особою на територію України без сплати митних зборів (платежів), реєстрацію транспортного засобу здійснено на підставі фальсифікованих документів про проходження всіх митних процедур та належного митного оформлення.

Вирішуючи спір у адміністративній справі № 2а-2650/09/2370, адміністративні суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій дійшли висновку, що спірний автомобіль позивача є її власністю відповідно до угоди купівлі-продажу, однак його державну реєстрацію може бути здійснено тільки після сплати державного мита, а враховуючи, що спірний автомобіль не пройшов необхідної процедури оформлення для здійснення державної реєстрації, та відсутні докази сплати державного мита відповідно до чинного законодавства, тому дії УДАІ УМВС України в Черкаській області є правомірними.

В матеріалах справи відсутні відповідні докази підтвердження факту встановлення фіктивності чи фальсифікації документів, на підставі яких було проведено реєстрацію спірного автомобіля.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено факт відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, що також є самостійною підставою для скасування державної реєстрації транспортного засобу.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку, що дії відповідача щодо скасування реєстрації спірного автомобіля, у зв'язку з встановленням факту несплати митних платежів, незалежно від того, на кому лежить обов'язок сплатити зазначені платежі та хто є власником автомобіля, є правомірними, оскільки здійснені відповідно до положень спеціального підзаконного нормативно-правового акта - Порядку, і правомірність таких дій відповідача підтверджена чинними судовими рішеннями адміністративних судів у справі № 2а-2650/09/2370.

Доводи ОСОБА_3, наведені у касаційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що судове рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, суд касаційної інстанції не має підстав для зміни розподілу судових витрат апеляційним судом. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик