РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : Генеральна прокуратура України, ОСОБА_4, про визнання права власності на грошові кошти,

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 права власності на вилучені 28.11.2011 р. в банківській скриньці НОМЕР_1 філії ПАТ АБ «Південний» грошові кошти в сумі 2437500,00 дол. США, які в теперішній час знаходяться на депозитному рахунку Генеральної прокуратури України згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 58 від 05.12.2012 р. (т.1 а.с. 2-4, 41-43).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що, по-перше, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.09.2011 р. ОСОБА_6 відчужив квартиру під АДРЕСА_1 за 24000000,00 грн., що на дату укладення цього договору в еквіваленті по курсу НБУ дорівнювало 3000000,00 дол. США; по-друге, оскільки на час укладання згаданого договору купівлі-продажу ОСОБА_6 обіймав посаду директора Державного центру зайнятості України та відносно нього було порушено кримінальну справу, тому гроші, які він отримав від продажу вищевказаної квартири, він поклав у банківську скриньку НОМЕР_1 ПАТ АБ «Південний», яку оформив на ОСОБА_3, яка є донькою його дружини ОСОБА_4 від попереднього шлюбу; по-третє, 28.11.2011 року в рамках порушеної кримінальної справи відносно ОСОБА_6 та інших, під час обшуку банківської скриньки НОМЕР_1 в ПАТ АБ «Південний», були вилучені грошові кошти в сумі 2437500,00 дол. США; по-четверте, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 та згодом постановою Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2016 р. кримінальна справа № 1-кп-5/12 відносно ОСОБА_6 закрита; і, по-п'яте, померлий ОСОБА_6 залишив нотаріально посвідчений заповіт від 28.05.2014 р. на користь своєї дочки - позивача ОСОБА_2, та вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. із заявою про прийняття спадщини, але в зв'язку з тим, що доказів про права померлого ОСОБА_6 на вилучені з банківської скриньки грошові кошти не було, оформити спадкові права на них позасудовим шляхом позивач не має можливості.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року до участі у даній справі залучено Генеральну прокуратуру України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.1 а.с. 219).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі, але це заочне рішення було скасоване ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2017 року (т.1 а.с. 58-60, 97).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2017 року до участі у даній справі залучено ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.1 а.с. 261).

Позивач веде дану справу в суді через свого представника - адвоката ОСОБА_7, який просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, про що подав адресовану суду свою письмову заяву (т.1 а.с. 55).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8, який також є представником третьої особи ОСОБА_4, не визнав позов, а представник Генеральної прокуратури України Місюрко Г.А. заперечувала проти задоволення позову позивача.

Крім того, представник ОСОБА_3 подав адресовані суду свої письмові заперечення та пояснення на позовну заяву, а представник Генеральної прокуратури України подав адресовані суду свої письмові пояснення на позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи ((т.1 а.с. 98-100, 103-105, 232-236).

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Генеральною прокуратурою України здійснювалося досудове розслідування у кримінальній справі № 49-3337 за обвинуваченням колишнього директора Державного центру зайнятості України ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України та підлеглих йому працівників, а саме ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України.

З метою забезпечення вироку в частині конфіскації майна та можливого в майбутньому цивільного позову, 25.11.2011 року у згаданій кримінальній справі накладено арешт на усе належне ОСОБА_6 майно.

Під час обшуку, проведеного Генеральною прокуратурою України 28.11.2011 року в рамках розслідування вищевказаної кримінальної справи, з депозитного сейфу НОМЕР_1 у приміщенні депозитарію ПАТ АБ «Південний» за адресою : м. Київ, вул. Саксаганського, 74 вилучено грошові кошти в сумі 2437500,00 дол. США, які передано на відповідальне зберігання на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України. При цьому, вказані грошові кошти вилучено як речові докази в рамках єдиного досудового розслідування стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

23 листопада 2012 року відомості по цій кримінальній справі внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102.

10 грудня 2012 року обвинувальний акт з додатками у згаданому кримінальному проваджені надійшов до Печерського районного суду м. Києва, та справі присвоєно № 1-кп-5/12.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2014 року провадження у справі № 1-кп-5/12 відносно ОСОБА_6 було зупинено в зв'язку з його хворобою.

Вироком Печерського районного суду м. Києва у справі № 1-кп-5/12 від 02 квітня 2014 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 368-2 КК України, а за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, виправдано; ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368-2 КК України, а за обвинуваченням у вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, виправдано; ОСОБА_12 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368-2 КК України, а за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, виправдано; ОСОБА_13 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368-2 КК України, а за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368-2 КК України, виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року згаданий вирок Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року змінено, виключено посилання про звільнення засуджених від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, та на підставі ст. 72 КК України засудженим зараховано у строк відбуття покарання термін їх перебування під вартою, визнано їх такими, що відбули покарання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачуваний ОСОБА_6 помер, в зв'язку з чим ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 в частині його обвинувачення за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зазначеними вироком Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року питання належності та/або повернення грошових коштів, вилучених в ході обшуку в депозитному сейфі НОМЕР_1 у ПАТ АБ «Південний, проведеного 28.11.2011 року в рамках досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи, не вирішувалося.

Померлий ОСОБА_6 залишив заповіт на користь ОСОБА_14, посвідчений 28 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є. за р. № 549.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1223, 1236 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому; заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини;

Згідно із ст.ст. 1218, 1228 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Вищевказаним заповітом померлого ОСОБА_6 від 28.05.2014 р. за р. № 549 охоплюється усе спадкове майно, але у цьому заповіті ОСОБА_6 не зазначив, що йому належать грошові кошти в сумі 2437500,00 дол. США, які було вилучено з депозитного сейфу НОМЕР_1 ПАТ АБ «Південний» за адресою : м.Київ, вул. Саксаганського, 74 під час обшуку, проведеного Генеральною прокуратурою України 28.11.2011 року в рамках розслідування кримінальної справи, та передано на відповідальне зберігання на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України.

Крім того, за життя ОСОБА_6 не зробив відповідного розпорядження на випадок своєї смерті щодо грошових коштів в сумі 2437500,00 дол. США, які було вилучено в банківській скриньці НОМЕР_1 ПАТ АБ «Південний» в ході обшуку, проведеного Генеральною прокуратурою України 28.11.2011 року.

Більш того, представник відповідача ОСОБА_3 категорично заперечував проти доводів позивача стосовно того, що померлий ОСОБА_6 поклав грошові кошти, які отримав від продажу квартири за договором купівлі-продажу від 12.09.2011 р. за р. 2921 у банківську скриньку НОМЕР_1 в ПАТ АБ «Південний», яку оформив на ОСОБА_3, а позивач не надала суду належних доказів на підтвердження цих своїх доводів, як цього вимагає ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач не довела в суді свої позовні вимоги.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_16 у задоволенні позову до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : Генеральна прокуратура України, ОСОБА_4, про визнання права власності на грошові кошти у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 березня 2018 року.

Суддя Н.А.Ільченко

06.03.18