Справа № 487/5133/17
Провадження № 2/487/477/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

27.09.2017 року Миколаївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат №7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу по комунальним послугам у сумі 1530,23 грн., інфляції за весь час прострочення сплати боргу у сумі 234,67 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 53 грн., а всього 1817,90 грн.

В обґрунтування позову зазначали, що на підставі Протоколу №23 засідання профкому Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7 від 12.09.2003 року відповідачам було надано житло у тимчасове користування на території школи без права прописки. 29.01.2011 року між Миколаївською ЗОСШ №7 та ОСОБА_1 був укладений Договір №4 щодо відшкодування видатків по комунальним послугам. Згідно умов договору, наймачі до 25 числа поточного місяця вносять плату за спожиті комунальні послуги в касу наймодавця, яка в подальшому зараховується на рахунок загального фонду школи на відновлення касових видатків. Відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали, в наслідок чого станом на 01.05.2017 рік виникла заборгованість за надані комунальні послуги, яка з урахуванням інфляції і трьох відсотків річних складає 1817,90 грн.

15.02.2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 надали суду заяву в якій просили розглянути справу у їх відсутності, від сплати боргу не відмовляються. Зазначали, що є пенсіонерами, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, має ряд важких захворювань, потребує операційного втручання, пересувається за допомогою коляски. ОСОБА_1 хворіє на гіпертонію. Враховуючи дуже важке матеріальне становище сплатити суму боргу разовим платежем не мають можливості. Просять суд розстрочити погашення суми боргу. Крім того просять суд звернути увагу, що при звільненні приміщення за адресою м.Миколаїв вул. Бутоми 14-а було складено ОСОБА_3 приймання-передачі майна від 17.06.2016 року, відповідно до якого претензій до них школа не мала.

У судове засідання представник позивача не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі Протоколу №23 засідання профкому Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7 від 12.09.2003 року було надано житло за адресою: м.Миколаїв вул. Бутоми 14-А у тимчасове користування без права прописки.

29.01.2011 року між Миколаївською ЗОСШ №7 та ОСОБА_1 був укладений Договір №4 щодо відшкодування видатків по комунальним послугам. Згідно умов договору, наймачі до 25 числа поточного місяця вносять плату за спожиті комунальні послуги в касу наймодавця, яка в подальшому зараховується на рахунок загального фонду школи на відновлення касових видатків.

ОСОБА_3 приймання-передачі майна від 17.06.2016 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1 добровільно звільнили нерухоме майно у вигляді приміщень, розташовані за адресою: м.Миколаїв вул. Бутоми 14-а та передали ключі від дверей представнику Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7.

Разом з цим згідно наданого розрахунку заборгованості від 20.09.2017 року наданого позивачем за ОСОБА_2, ОСОБА_1 рахується заборгованість за спожиті комунальні послуги у сумі 1530,23 грн., з яких заборгованість по сплаті газу 756,92 грн., води 63,91 грн.., електроенергії -649,40 грн., вивіз сміття -60 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон).

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону).

Згідно зі статтею 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В силу ст. 16 Закону питання надання житлово-комунальних послуг регулюються договором та законодавством.

ОСОБА_3 до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених закономабо договором.

Таким чином, споживачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 зобов'язані оплатити надані житлово-комунальні послуги, оскільки фактично користувались ними, та факту існування боргу не оспорюють.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Розмір інфляції за весь час прострочення сплати боргу складає 234,67 грн., 3 % річних від простроченої суми складає 53 грн.

Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за надані комунальні послуги у розмірі 1817,90 грн.

ОСОБА_3 до ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

ОСОБА_3 до ч.1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

ОСОБА_3 до п.2 ч.4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан.

Згідно ч.5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи що відповідачі є пенсіонерами, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, мають ряд важких захворювань, важкий майновий стан, суд вважає можливим розстрочити виплату відповідачам суму заборгованості у розмірі 1817,90 грн. строком на один рік, щомісячними платежами по 151,49 грн.

ОСОБА_3 до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 а ( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: м.Миколаїв В.Корениха вул. Миколаївських Десантників 9) у солідарному порядку на користь Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7 заборгованість по сплаті комунальних послуг у розмірі 1817,90 грн.

Розстрочити виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 1817,90 грн. строком на один рік, щомісячними платежами по 151,49 грн. з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №7 з кожного по 800 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В.Щербина