13.03.2018 Справа № 331/1226 /18
Провадження 2/331/593/2018
У Х В А Л А

13 березня 2018 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненко М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини доходу відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України заява повертається у випадках, коли не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатом вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається із розяснень, даних п. 2 розяснень Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК (в старій редакції), підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК (в старій редакції) передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 (в старій редакції) цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Крім того, не допускається одночасне звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та предявлення позову про той самий предмет і з тих самих підстав.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач звертався із вказаними вимогами в порядку наказного провадження, а також відсутні відомості про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

А відтак, згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивач не дотримався вимог згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, тому суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, та зазначена позовна заява підлягає надсиланню позивачу, оскільки для стягнення аліментів позивачу необхідно звернутися до суду із відповідною заявою про видачу судового наказу, а не позовом про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст.160,161, п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за вищевказаною позовною заявою разом з позовними матеріалами надіслати позивачеві.

Роз*яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмова у відкритті провадження у справі по даній заяві не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасник справи, якому не було вручено ухвалу суду у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.В. Антоненко