Справа № 453/1325/17
№ провадження 2/453/166/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2018 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Курницької В.Я.

секретаря судового засідання Трембач М.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_3 13.12.2017 року звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним прав власності на спадщину в порядку спадкування за законом на майно, яке складається з житлового будинку № 409 по вул. Шевченка в с. Орів Сколівського району Львівської області, зазначеного в технічному паспорті під літерою «А-1» загальною площею 45,9 кв. м, після смерті ОСОБА_4, яка померла 02.09.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що мати позивача ОСОБА_4 після смерті її чоловіка, батька позивача, який помер 30-31.07.2004 року, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком № 409 по вул. Шевченка в с. Орів Сколівського району Львівської області, однак, юридично не оформила свої спадкові права. При цьому позивач зазначає, що вказаний будинок належав його батькові ОСОБА_1, який, однак, свідоцтво про право власності на нього не оформив. Після смерті своєї матері ОСОБА_4 спадщину прийняв, про що свідчить свідоцтво про право на власності на спадщину на нерухоме майно від 26.06.2017 року, однак, в оформленні права власності на спадщину за законом на будинок № 409 по вул. Шевченка в с. Орів Сколівського району Львівської області позивачу завідувачем Сколівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 було відмовлено у звязку з відсутністю документів про право власності на вищезазначене нерухоме майно. Інших спадкоємців першої черги, як наголошує позивач, після смерті його матері немає.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.12.2017 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду на 23.01.2018 року. У звязку із перебуванням судді підготовче засідання переносилось на 21.02.2018 року. Справу було призначено до судового розгляду на 13.03.2018 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 доводи, викладені позивачем в позовній заяві, підтримала, проти задоволення позовних вимог не заперечила.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи в судовому засіданні, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

На підставі аналізу копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 322781, виданого Сколівським відділом РАЦС 01.08.2004 року (а.с. 11), судом встановлено, що 30-31.07.2004 року помер батько позивача ОСОБА_1. Батько позивача мав свій житловий будинок, але не оформив свідоцтво право власності на нього.

Встановлено судом при розгляді спору те, що в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті батька позивачаспадщину прийняла його матір, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком № 409 по вул. Шевченка в с. Орів Сколівського району Львівської області, однак, юридично не оформила свої спадкові права.

Встановлено судом і те, що матір позивача ОСОБА_4, після смерті якої позивач має намір оформити спадщину на житловий будинок в с. Орів Сколівського району Львівської області, померла 02.09.2016 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ 441546, виданого Сколівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 06.09.2016 року (а.с. 10). У відповідності до ст. 1220 ЦК України, днем відкриття спадщини є 02.09.2016 року.

Як встановлено судом та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, інших спадкоємців першої черги на момент смерті ОСОБА_4 не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Як вбачається з долученого до справи копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 17), 26.06.2017 року позивачем прийнято спадщину та оформлено право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Станом на момент смерті ОСОБА_4 позивач у справі був єдиним спадкоємцем першої черги.

Детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право на домоволодіння, розташоване по вул. Шевченка, 409 в с. Орів Сколівського району Львівської області, визнання права власності на яке є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась.

Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду вул. Шевченка № 409 в с. Орів Сколівського району Львівської області, виготовленого 14.07.1989 року та довідки Стрийського МБТІ № 2589 від 23.11.2017 року (а.с. 13-16) вбачається, що вказаний будинок збудований у 1963 році, позначений у технічному паспорті літерою А-1 загальною площею 45,9 кв. м. Житловий будинок не є самочинним будівництвом (п. 1 довідки Стрийського МБТІ № 2589 від 23.11.2017 року).

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Орівської сільської ради зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом також встановлено, що спадкодавець своє право власності в органах БТІ не зареєстрував (не оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів.

Як вбачається з копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду вул. Шевченка № 409 в с. Орів Сколівського району Львівської області, власником вказаного будинку зазначений ОСОБА_1.

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність виготовленого 14.07.1989 року технічного паспорта на зазначений будинок, довідки Стрийського МБТІ від 23.11.2017 року, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право ОСОБА_1, а в подальшому ОСОБА_4 на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови, а, у подальшому, спадкування за законом.

Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність документів на право власності на нерухоме майно (а.с. 12). Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що позовні вимоги належним чином документально обґрунтовані, посилання позивача перевірені судом та знайшли своє підтвердження, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

Судові витрати слід залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом на майно, яке складається з житлового будинку № 409 по вул. Шевченка в с. Орів Сколівського району Львівської, зазначеного в технічному паспорті під літ. А-1 загальною площею 45,9 кв.м., після смерті ОСОБА_4, яка померла 02.09.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Я. Курницька