Справа № 639/9850/16
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

26 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Міністерства економічного розвитку і торгівлі про визнання недійсним свідоцтва, вчинення певних дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди , суд -

В С Т А Н О В И В:

29.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Державної служби інтелектуальної власності України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (УКРПАТЕНТ) про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

16.11.2017 року позивач надав уточнення до позову, залучивши у якості відповідачів ОСОБА_3 та Міністерство економічного розвитку і торгівлі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 2006 році , він дізнався проте, що ОСОБА_3 отримав свідоцтво України №65348 від 15.08.2006 року , на комбінований знак для товарів і послуг, Клас 3:косметика для брів, туш (фарба) для вій та брів. 26.05.2008 року , він отримав від ОСОБА_4 претензія , в якій він вимагав припинити використання торговельної марки «Панна», після чого він звернувся до ЗАТ «Патентно-інноваційний центр», який в свою чергу, від його імені направив відповідь, посилаючись на ст. 500 ЦК України про права попередніх користувачів. Звернутися з позовом до суду , на той час він не зміг, враховуючи значні судові витрати, які зумовлює судовий процес. З 1999 року , він виробляє та здійснює продаж фарби для брів під назвою «Панна», але у 2006 році його права були порушені і зараз настав час повернути його порушене право. Вищевказане свідоцтво підлягає визнанню недійсним, та є таким, що не підлягає правовій охороні, оскільки зареєстроване позначення є схожим настільки , що його можна сплутати з фірмовими найменуваннями, яке належить йому, який одержав право на нього до дати подання заяви до Державного департаменту інтелектуальної власності, щодо отримання свідоцтва на на знак для товарів і послуг. Зазначений знак також є твором , права на який не належить відповідачу , а належить йому. Він має відповідну художню освіту та спеціальні навички , які дозволяють йому займатися розробкою макетів поліграфічної продукції, упаковкою тощо. Знак для товарів і послуг №65348 від 15.08.2006 року, фактично становить собою комбіноване зображення макету коробки фарби для брів, яку він самостійно розробив ще у 1999 році, та має доказі цього . Крім цього, ним був створений логотип, який використовується у графічному зображенні вищевказаного знаку, що являє собою стилізоване слова «Панна» , та саме дизайн коробки. Він є єдиним автором зображення , яке вказане у якості знаку для товарів і послуг №65348 від 15.08.2006 року, та володіє майновими та немайновими правами інтелектуальної власності на твір у повному обсязі. 25.11.2016 року , він отримав свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір «Оригінал- макет упаковки «ПАННА» («Упаковка «ПАННА»), який говорить про те, що він є автором цієї упаковки. Також він має висновок про видачу патенту на промисловий зразок від 23.09.2016 року,згідно якого він є автором промислового зразка УПАКОВКА «ПАННА». Оскільки відповідач ОСОБА_3 без його згоди отримав свідоцтво України №65348 від 15.082006 року (подавши заявку 03.06.2015 року ) на знак для товарів і послуг, зареєстровані Державною службою інтелектуальної власності України то він порушив його право інтелектуальної власності , а тому на підставі ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», зазначене свідоцтво підлягає визнанню недійсним. Ще, у 1999 році , він зареєструвався як фізична особа підприємець (свідоцтво сері ВОО №969655), та здійснює виробництво та продаж фарби для брів марки «Панна» до теперішнього часу. Серед видів його діяльності з 1999 року вказані -Код КВЕД 20.42 Виробництво парфумних і косметичних засобів; Код КВЕД 46.45 Оптова торгівля парфумними та косметичними товарами (основний). У якості доказів його активної діяльності по просуванню та продажу продукції марки «Панна», прикладення значних зусиль по її розвитку на ринку, є договори з типографіями починаючи з 2001 року. Відповідач ОСОБА_3 , виробляє та розповсюджує продукцію, яку практично неможливо відрізнити від його , використовуючи при цьому упаковку, яку він зареєстрував як знак для товарів і послуг №65348. Враховуючи дуже низьку продукцію яку він виробляє та розповсюджує, він фактично вводить в оману споживачів тим, що використовує зображення упаковки, автором якої є він. На зображенні , яке ОСОБА_3 використовує у якості знаку для товарів та послуг, одним з елементів є стилізоване слово «Панна», що фактично є його комерційним найменуванням, та яке він використовує вже 17 років. Протиправні дії відповідача , суттєво порушує його інтелектуальне права та авторські права. Ці протиправні дії завдали йому моральної шкоди , яку він оцінює у 100 000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн..

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник Відповідача - Міністерства економічного розвитку і торгівлі в судове засідання не зявився , належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

За таких обставин, судом було прийнято рішення про ухвалення заочного рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується документально датою подання відповідачем ОСОБА_3 заявки №m200506093 за свідоцтвом України №65348 на знак для товарів і послуг «Панна» є 03.06.2005 року.

Згідно з п. 5 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» в редакції від 22.05.2003 року . що діяла на дату подання заявки відповідачем ОСОБА_3. право на одержання свідоцтва у порядку , встановленому цим Законом, має будь- яка особа, обєднання осіб або їх правонаступники.

Пункт 6 ст. 5 Закону встановлює правило, відповідно до якого право на одержання свідоцтва має заявник, заявка якого має більш ранню дату подання до установи або, якщо заявлено пріоритет , більш ранню дату пріоритету, з умови, що вказана заявка не вважається відкликаною, не відкликана або за нею установою не прийнято рішення про відмову в реєстрації знака, можливості оскарження якого вичерпані.

Як підтверджується матеріалами справи відповідач ОСОБА_3 був першим у часі реєстрації позначення «Панна» в якості знака.

Згідно з п. 1 ст. 16 Закону права , що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Оскільки відповідно до п. 1 ст. 16 Закону права, що виникають із свідоцтва, діють від дати подання заявки, відповідність знака відповідача ОСОБА_3 умовам правової охорони має розглядатися , виходячи із дати подання ним заявки , а саме з 03.06.2005 року.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор -фізична особа, , яка своєю творчою працею створила твір, який в силу п. 1 ст. 11 цього закону та п. 1 ст. 435 ЦК України є первинним субєктом, якому належить авторське право.

Відповідно до п. 2 ст. 435 ЦК України субєктом авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Стаття 422 ЦК України також визначає , що право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав , встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Пунктом 4 ст. 6 Закону встановлено єдину вимогу , що не реєструються як знаки позначення, які відтворюють назви відомих в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них, твори мистецтва та їх фрагменти без згоди власників авторського права або їх правонаступників.

Пункт 4.3.2.2. Правил також встановлює, що відповідно до пункту 4 статті 6 закону перевіряється ,чи не відтворює заявлене позначення назви відомих в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них, твори мистецтва або їх фрагменти без згоди власників авторського права або їх правонаступників.

Позивач не довів належними та допустимими доказами у розумінні ст. 77,78 ЦК України , коли і в якому саме порядку він набув виключні авторські майнові права на вищевказаний обєкт, на підставі яких можна зробити висновок , що знак для товарів і послуг «Панна» станом на 03.06.2005 року не відповідав умовам правової охорони, а також що на дату подання та розгляду заявки ОСОБА_3, назва наукового твору була відомою або добре знаною в Україні.

Відповідно до абз. 4 п. 3 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення , які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з фірмовими найменуваннями, що відомі в України і належать іншим особам,які одержали право на них до дати подання до установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно з п. 1 ст. 90 ЦК України особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування . Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване в порядку, встановленому законом. Відомості про комерційне найменування можуть вноситися до реєстрів , порядок ведення яких встановлюється законом (п.3 ст. 489 ЦК України). Субєкт господарювання , комерційне найменування якого було включено до реєстру раніше, має пріоритетне право захисту перед будь-яким субєктом , тотожне комерційне найменування якого включено до реєстру пізніше.

Зміст абз 4 п. 3 ст. 6 Закону визначає необхідність наявності трьох основних кваліфікуючих ознак: схожість позначень; відомість фірмового найменування;однакові або спорідненні товари і послуги.

Позивач , керуючись критеріями схожості та відомості, повинен довести юридичний факт схожості із оскаржуваними знаками та відомості свого комерційного (фірмового) найменування на момент подання та розгляду заявки на оскаржуваний знак. А також , враховуючи зміст абз 4 п. 3 ст. 6 Закону , повинен довести, що його товари або послуги є такими же або спорідненими з товарами і послугами власника оскаржуваного знака.

Пункт 2 ст. 6 Закону передбачає , що можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару , послуги або особи ,яка виробляє товар або надає послугу. Відповідно до абз. 2 п. 4.3.1.9 Правил «Позначення може бути визнане оманливим або таким , що здатне вводити в оману , коли є очевидним , що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача.

На думку суду, позивач не надав належних доказів того, що знак свідоцтва України №65348 породжував у свідомості споживачів асоціації повязані з позивачем ОСОБА_1 тат очевидності введення в оману споживачів станом на 03.06.2005 року.

Відповідно до ст. 500 ЦК України будь-яка особа ,яка до дати подання заявки на торговельну марку або, якщо було заявлено пріоритет, - до дати пріоритету заявки в інтересах своєї діяльності добросовісно використала торговельну марку в Україні або здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання , має право на безоплатне продовження такого використання або використання , яке передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користувача).

Під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовами надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи , в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання (пункт 15 статті 10 Закону).

Відповідно до п. 4.3 Правил задачею експертизи заявки по суті позначення, заявленого на реєстрацію як знак , відповідно до п. 7 статті Закону, є перевірка позначення на відповідність умовам надання правової охорони.

Згідно з п. 3 статті 10 Закону кінцеві результати експертизи заявки , що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтування висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака , або реєстрацію знака щодо його частини.

тВідповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15.12.1993 (з подальшими змінами і доповненням) експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою. Згідно з п.15 цієї ж статті, під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом.

Відповідно до пункту 4.3 Правил задачею експертизи заявки по суті позначення, заявленого на реєстрацію як знак, відповідно до пункту 7 статті 10 Закону, є перевірка позначення на відповідність умовам надання правової охорони.

Заклад експертизи здійснює інформаційну діяльність, необхідну для проведення експертизи заявок (пункт 2 статті 10 Закону).

Під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково- пошуковий апарат та відповідні офіційні видання (пункт 15 статті 10 Закону).

Встановлено, що експертиза заявки № m 200506093 проводилася відповідно до ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України №116 від 28.07.1995 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1995 за № 276/812 (в редакції наказу Державного патентного відомства України № 72 від 20.08.1997).

На підставі позитивного або негативного висновку закладу експертизи Департамент приймає рішення про видачу свідоцтва на знак або про відмову у видачі свідоцтва. Оцінка висновків експертизи не входить до компетенції Держдепартаменту , а потому такий при видачі свідоцтва України №65348 діяв у повній відповідності до чинного законодавства.

У відповідності до підпункту «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

У відповідності до п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 23 грудня 1993 р. відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Вказані вище обставини підтверджуються копіями матеріалів заявки № m200506093 (а.с.36-57)

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків , передбачених законом, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків ,встановлених цим Кодексом.

Крім того, ч. 2 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.11976 року "Про судове рішення" /з наступним змінами/ передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин , які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з цим, позивач не звертався до суду з клопотанням про призначення у справі судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для задоволення даного позовуииии.

Отже, суд вважає, що наведені позивачем підстави для визнання спірного свідоцтва недійсним , є недоведеними, а в частині - безпідставними та такими, що суперечать положенням чинного законодавства в сфері інтелектуальної власності, зокрема правової охорони знаків для товарів і послуг.

В той же час, ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг» передбачає лише три підстави для визнання свідоцтва на знак недійсним, зокрема, невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Разом з цим позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що використання Знака для товарів та послуг на підставі свідоцтва України №65348 від 15.08.2006 року, створює недостовірне уявлення споживачів про належність продукції та її виробника.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги недоведені належними доказами по справі, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Оскільки , суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивачащодо вищнаня недійсним свідоцтва на хзнак для товарів і послуг, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, які є похідними від позову про визнання недійсним свідоцтво України на знаки для товарів та послуг №65348 від 15.08.2006 року.

Керуючись 4, 5, 12, 13,76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.03.2018 року

Суддя Іванова І.В.