Справа № 0915/3021/12
Провадження № 22-ц/779/303/2018
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Горейко М.Д., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Тисменицького районного суду від 26 грудня 2017 року у складі судді Струтинського Р.Р. по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Приватного підприємства «Маррос», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поновлення строків пред»явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Заяву обґрунтовував тим, що 26.05.2014 року Тисменицьким районним судом було видано виконавчі листи у цивільній справі № 0915/3021/12 згідно рішення суду від 18.03.2014 року про стягнення з ПП «Маррос», ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» у солідарному порядку заборгованості по кредитному договору № 159/к-08 у розмірі 396766,64 грн. У звязку із запровадженням у банку тимчасової адміністрації з 03.03.2015 року та розпочатою з 02.10.2015 року процедурою ліквідації ПАТ «Дельта Банк» лише у листопаді 2016 року в ході внутрішньобанківської перевірки встановлено наявність рішення суду у зазначеній справі, а також встановлено, що оригінали примірників виконавчих листів працівником банку не передані на виконання до державної виконавчої служби. Відповідно, рішення суду не виконано. Просив видати дублікати виконавчих листів та поновити строк предявлення виконавчих документів до виконання.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 26 грудня 2017 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви у зв'язку з відсутністю доказів того, що виконавчий лист дійсно втрачений, а також те, що представником банку не наведено поважних причин пропуску даного строку.

Апелянт посилається на те, що судом не надано можливості представнику банку долучити до матеріалів справи докази, що мають істотне значення для вирішення спору та відсутність яких стала підставою для відмови у задоволенні вимог банку.

Судом, на думку апелянта, не взято до уваги те, що відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181, «про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Лише в листопаді 2016 року в ході внутрішньобанківської перевірки АТ «Дельта Банк» встановлено, що по кредитному договору №159/к-08 від 26 березня 2008 року про стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку з ПП «Маррос», ОСОБА_1, ОСОБА_2 було ухвалено рішення суду у справі. При перевірці матеріалів виявлено, що оригінали примірників виконавчих листів відповідальним працівником Банку було передано у відповідний підрозділ для пред»явлення їх до виконання до державної виконавчої служби для примусового стягнення боргу. Однак, на початку 2015 року, працівника банку відповідального за проведення даної дії було звільнено, оригінали примірників виконавчих листів по даній справі ним не передані.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву банку про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків пред»явлення виконавчих документів до виконання задовольнити.

У судове засіданні апеляційного суду представник АТ «Дельта Банк» не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, направив на адресу суду заяву про долучення до матеріалів справи копій запитів про надання інформації до Тисменицького районного відділу ДВС, Галицького відділу ДВС міста Львів, Івано-Франківського міського відділу ДВС, а також відповіді на запити Тисменицького районного відділу ДВС та Івано-Франківського міського відділу ДВС щодо відсутності на виконанні виконавчих проваджень про стягнення з ПП «Маррос» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк».

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Представник ПП «Маррос», ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2014 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення суду від 18.03.2014 року, яке набрало законної сили 29.03.2014 року, було видано виконавчі листи по справі № 0915/3021/12 про стягнення з ПП «Маррос», ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» у солідарному порядку заборгованості по кредитному договору № 159/К-08 у розмірі 396766,64 грн.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, діючи на підставі довіреності 14 травня 2014 року звернувся в Тисменицький районний суд із заявою про видачу виконавчих листів на підставі вказаного рішення. Такі виконавчі листи ним отримано 30 травня 2014 року, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_4 (т.1, а.с. 195-196).

01 грудня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків пред»явлення виконавчих документів до виконання.

Відповідно до положень ст.370 ЦПК України (в редакції чинній станом на час звернення із заявою) замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Статтею 371 ЦПК України (в редакції чинній станом на час звернення із заявою) передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачені виконавчі листи.

Оскільки метою отримання дубліката виконавчого листа є забезпечення виконання, що є можливим лише в межах встановлених законом строків пред»явлення виконавчих документів, нормами ЦПК України не заборонено подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа разом із заявою про поновлення пропущеного строку для пред»явлення його до виконання.

Разом з тим, видача дубліката виконавчого листва і поновлення строку для пред»явлення його до виконання є окремими процесуальними питаннями, вирішення кожного з яких залежить від наданих заявником відповідних доказів. Відмова суду в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання (як і звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого документа після закінчення строку пред»явлення його до виконання без заяви про поновлення такого строку) само по собі не може бути підставою для позбавлення стягувача процесуального права на отримання дубліката виконавчого листа.

Згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому відповідно до ст. 212 ЦПК України суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Встановлено, що рішення суду першої інстанції на виконання якого видано виконавчі листи постановлено 18 березня 2014 року та набрало законної сили 28 березня 2014 року.

У матеріалах справи наявні докази отримання представником ПАТ «Дельта Банк» виконавчих листів 30 травня 2014 року .

Будь-яких доказів на підтвердження того, що виконавчі листи втрачено заявником не представлено.

Як на підставу пропуску строку пред»явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин заявник посилався на те, що в ході внутрішньобанківської перевірки АТ «Дельта Банк» було виявлено відсутність виконавчих документів у банку з вини працівника який звільнений з роботи, однак такі посилання не підтверджені будь-якими актами за результатами перевірки які б свідчили про втрату виконавчих документів.

Оскільки представником банку на підтвердження обставин пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання не представлено жодних доказів, заява не містить інформації щодо виконання судового рішення, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не надав йому можливості подати необхідні докази на підтвердження вимог заяви не заслуговують на увагу, оскільки заяву про поновлення строків пред»явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів заявником подано до суду першої інстанції 01 грудня 2016 року, однак до неї не долучено жодних доказів, справа розглядалася судами неодноразово, однак такі докази представником заявника так і не подано станом на час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Оскільки доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства, то підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду від 26 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 березня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_5