Справа №490/6363/16-ц 14.03.2018
Провадження №22-ц/784/29/18
Справа 490/6363/16-ц Головуючий першої інстанції: Мамаєва О.В.
Провадження № 22-ц/784/29/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Царюк Л.М.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши без участі сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк " (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський завод промислового машинобудування», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк " пред'явило позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 17 серпня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк " та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський завод промислового машинобудування» (далі - ТОВ «Миколаївський завод промислового машинобудування») було укладено Договір банківського обслуговування № б/н, за умовами якого позичальнику було встановлено 180000 грн. кредитного ліміту на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та позичальника, що визначено і врегульовано цим договором.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 26 серпня 2015 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № POR402, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за Договором в тому ж обсязі що і позичальник.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позичальник порушив свої зобов'язання, внаслідок чого заборгованість за Договором станом на 01 червня 2016 року склала 348114,86 грн. (180000 грн. - заборгованість за кредитом, 85490,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 68043,95 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 14580 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом) Банк, просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2017 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк» задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму боргу у розмірі 348114,86 грн., яка складається з: 180000 грн. - заборгованість за кредитом; 85490,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 68043,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 14580,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 5221,72 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до положень ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ «Миколаївський завод промислового машинобудування» було укладено Договір банківського обслуговування № б/н, за умовами якого позичальнику було встановлено 180000 грн. кредитного ліміту на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та позичальника, що визначено і врегульовано цим договором.

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань 26 серпня 2015 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № POR402, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за Договором в тому ж обсязі що і позичальник.

Позичальник, ТОВ «Миколаївський завод промислового машинобудування», належним чином взяті на себе зобов'язання за договором не виконував, тому станом на 01 червня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 348114,86 грн. (180000 грн. - заборгованість за кредитом, 85490,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 68043,95 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 14580 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом).

За таких обставин суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для покладення на поручителя цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, а тому ухвалив правомірне рішення про задоволення позову.

Посилання апелянта відносно того, що він не укладав договір поруки не можна визнати обґрунтованими.

Так, за клопотанням відповідача судом апеляційної інстанції витребувано оригінал договору поруки від 26 серпня 2015р. (а.с.169) та призначено 29 листопада 2017р. почеркознавчу експертизу на предмет ідентифікації його підпису на цьому правочині (а.с.178).

Відповідно до висновку експерта №79 від 22 лютого 2018р. підписи та рукописні записи від імені ОСОБА_2 на договорі поруки від 26 серпня 2015р. виконані ОСОБА_2 (а.с.213).

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи відсутність в апеляційній скарзі інших доводів (за правилами ч.1 ст.367 ЦПК суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги) апеляційна скарга в силу положень ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2018р.

Головуючий: Судді: