АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1547/18 Справа № 209/4901/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальова А. Б. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у цивільній справі за поданням начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кабаченко І.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов'язання згідно рішення суду - виконавчого листа №2-12/13, виданого 01 серпня 2013 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 375 378, 55 грн.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання (а.с.16-19).

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника не надано будь-яких доказів про її належне повідомлення про відкриття виконавчого провадження та ухилення від виконання зобов'язань згідно рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом попередньої інстанції встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-12/13, виданого 01 серпня 2013 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 375 378, 55 грн.

Задовольняючи поданняпро встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника, суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з'являється та нехтує законними вимогами державного виконавця.

Проте з такими висновками суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 - державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали). У зв'язку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Саме невиконання боржником самостійно рішення суду протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

З копій документів, що додані державним виконавцем до подання (заява та постанова про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист) /а. с. 4-7/, - не вбачається ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на неї рішенням суду обов'язків.

Доказів належного примусового виконання рішення суду державним виконавцем у встановленому законом порядку та ухилення боржника від примусового виконання судового рішення - державним виконавцем теж суду не надано.

Крім того, відкриваючи виконавче провадження державний виконавець не прийняв до уваги зазначену у виконавчому листі адресу боржника-ОСОБА_702097, АДРЕСА_1), та відкрив провадження за іншою адресою, зазначеною представником банкув заяві про відкриття виконавчого провадження (АДРЕСА_2), тим самим позбавив боржника належного сповіщення та можливості дізнатися про відкриття виконавчого провадження.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог законодавства, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні.

За таких обставин, ухвала суду від30 вересня 2013 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні поданняначальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кабаченко І.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 441 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року, скасувати.

У задоволенні подання начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кабаченко І.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров