Справа № 166/1252/17 Головуючий у 1 інстанції: Лозицький С.О.
Провадження № 22-ц/773/236/18 Категорія: 52 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Здрилюк О.І., Шевчук Л.Я.

секретар Концевич Я. О.

з участю: представника позивача Гупіка М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Ковельської міської ради в інтересах дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою позивача Виконавчого комітету Ковельської міської ради поданої в інтересах дитини ОСОБА_3 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року Виконавчий комітет Ковельської міської ради звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на такі обставини. ОСОБА_4 є матір»ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Починаючи з 2015 року до служби у справах дітей неодноразово надходили повідомлення від дитини, громадян та навчального закладу про асоціальну поведінку відповідача, зокрема про те, що вона зловживає алкогольними напоями, дитину залишає саму або на сторонніх осіб. У зв'язку з такими обставинами 12.02.2015 року малолітню ОСОБА_3 було поставлено на облік в службі у справах дітей Ковельського міськвиконкому у зв'язку з невиконанням матір'ю батьківських обов'язків. На підставі поданої малолітньою заяви її було влаштовано до Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Відповідач під час поміщення доньки проживала в житлі, яке винаймалось за адресою: АДРЕСА_1. За даною адресою проживання було створені усі необхідні умови для дитини, тому малолітню ОСОБА_3 передано матері ОСОБА_4 До початку 2017 року працівниками служби було проведено роботу з відповідачем відносно виховання та утримання її доньки ОСОБА_3, попереджено про адміністративну відповідальність щодо неналежного виконання своїх батьківських обов'язків, неприпустимості вживання алкогольних напоїв, доцільності працевлаштування та у разі невиконання рекомендацій, можливості в подальшому позбавлення її батьківських прав. ОСОБА_4 знехтувала рекомендаціями фахівців і на початку 2017 року знову почала зловживати алкогольними напоями, доньку часто на значний період залишала на сторонніх осіб, поводилась неадекватно, неодноразово змінювала місце проживання. У зв'язку з перебуванням дитини без догляду працівники служби у справах дітей повторно влаштували 16.02.2017 року малолітню ОСОБА_3 до Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей.

За клопотанням служби у справах дітей працівниками Ковельського відділу поліції ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежний догляд за донькою ОСОБА_3.

Виконавчий комітет Ковельської міської ради просив суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3; передати малолітню дитину виконавчому комітету Ковельської міської ради для подальшого влаштування для виховання у прийомну сім»ю. Просили стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач виконавчий комітет Ковельської міської ради подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків без поважних причин.

Такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, тому погодитись з ним неможливо.

На підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що ОСОБА_3 народилася 12 листопада 2003 року, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що не заперечується сторонами. Відомості про батька дитини внесені на підставі ст. 135 КпШС України на підставі заяви матері.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим дитина опинилась у складних життєвих умовах та на підставі наказу Начальника служби у справах дітей Ковельського міськвиконкому від 12.02.2015 року № 004-03.2 взята на облік у зв'язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов'язків (а.с.20).

Незважаючи на це матір не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов'язків.

З письмових пояснень ОСОБА_4, відібраних інспектором з ювенальної превенції сектору превенції Ковельського ВП ГУНП вбачається, що остання повідомляє про те, що неповнолітня дитина неодноразово не ночує вдома ( а.с. 19).

З Інформації, наданої Ковельською міською гімназією 07.11.2016 року вбачається, що у 2015-2016 навчальному році дитина пропустила понад 90 уроків, з них у зв'язку з хворобою - 54. Про причину пропуску решти уроків не повідомлено дирекцію (а.с.15).

Відповідно до листа Ковельського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 05.10.2017 року № 344/01-03, з 16.02.2017 року ОСОБА_3 зарахована до складу вихованців «Волинського обласного центру соціально-педагогічної реабілітації дітей» у зв'язку з складними життєвими обставинами. Фактично дитина була тимчасово відібрана від матері. У період перебування дитини у закладі мати її не провідувала. (а.с.8).

При обстеженні житлових умов проживання дитини 16.02.2017 року встановлено, що дитина вдома не ночує (а.с. 12, 17).

Кошти на утримання дитини у ОСОБА_4 відсутні, вона не працює, документів для отримання соціальної допомоги як одинока мати, не подавала. Тобто ОСОБА_4 не вчинила дій з метою мінімального матеріального забезпечення своєї дитини.

Довідкою Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області від 27.02. 2017 року № 622/56/04-17 підтверджується, що ОСОБА_4 притягалась до адміністративної відповідальності за ч. І ст. 184 КупАП України (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей).

Зібраною службою у справах дітей інформацією підтверджується, що після взяття дитини на облік з відповідачем ОСОБА_4 систематично проводились бесіди щодо належного виконання своїх обов'язків, виховання та утримання дитини, створення умов для її життя та навчання, необхідність працевлаштування, двічі здійснювалось відібрання дитини від матері та поміщення Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей ( а.с. 4-9).

Отже, органом опіки і піклування вжито усіх можливих заходів для того, щоб відповідач ОСОБА_4 змінила свою поведінку і стиль життя, виконувала свої батьківські обов'язки, проте вжиті заходи не дали позитивного результату.

06.09.2017 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей було розглянуто питання щодо виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки ОСОБА_3, на даному засіданні матір повністю погодилась, що не виконує батьківських обов'язків. Поважних причин, через які вона усунулась від виховання і утримання дитини, не вказала.

Висновком органу опіки і піклування м. Ковеля, затвердженим рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.09.2017 року № 305, визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4.(а.с.26-27).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Жодних дій, вчинків чи хоча б спроб дати своїй дочці - ОСОБА_3 ті немайнові благ, право на які згідно з зазначеними вище нормативно-правовими актами має дитина, а саме, любов, турботу і піклування, увагу, сім»ю, а також, матеріальне забезпечення, відповідач ОСОБА_4 не вчинила.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом наведених правових норм ухилення від виконання зобов'язань батьків по вихованню дитини означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій.

Встановлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне свідоме ухилення відповідачем від виконання обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_3, а застосовані попереджувальні заходи ніяким чином не спонукали ОСОБА_4 такі обов'язки виконувати.

Зокрема, відповідач ОСОБА_4 тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для її життя і здоров»я, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини, оскільки такі дії є винними і свідомими та приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3

Приписами статті 167 Сімейного Кодексу України передбачено порядок вирішення питання щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав.

Згідно з частиною 3 цієї статті дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому.

Однак, відомості про батька дитини ОСОБА_3 відсутні, оскільки запис про батьківство зроблений в акті громадянського стану про народження ОСОБА_3 на підставі заяви матері ОСОБА_4

Відповідно до частини 4 статті 167 Сімейного Кодексу України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

В ході розгляду справи встановлено, що заяв про передачу дитини від інших родичів, не надходило.

Згідно з частиною 5 Сімейного Кодексу України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Ураховуючи наведені обставини, у зв'язку з відсутністю відомостей про батька неповнолітньої дитини, ненадходженням заяв від родичів про передачу дитини, неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно передати на опікування органові опіки та піклування - виконавчому комітету Ковельської міської ради.

Частиною 2 статті 166 Сімейного Кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

На підставі наведеного суд приходить до висновку що вимога позивача про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_4 ніде не працює, що дає підстави призначити аліменти у твердій грошовій сумі відповідно до положень статті 184 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум складає: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Враховуючи майновий стан платника аліментів, розмір аліментів можливо визначити у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом - 26.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

При зверненні до суду Виконком Ковельської міської ради, як особа, яка звернулась на захист прав неповнолітньої дитини, не сплачував судового збору на підставі п.14 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, які підлягали оплаті судовим збором на підставі статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі по 640 гривень кожна при зверненні до суду першої інстанції, та за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 150% від суми, що підлягала сплаті при зверненні до суду, що становить 1920 гривень ( 1280х150%).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову, підлягає стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір за дві вимоги немайнового характеру за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1280 гривень (по 640 гривень за кожну із двох вимог немайнового характеру) та 1920 гривень за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв'язку з тим, що при вирішенні даного спору суд неповно з»ясував обставини справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 367-368, 376, 381,382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ковельської міської ради в інтересах дитини ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку с. Замшани Ратнівського району Волинської області, мешканку АДРЕСА_2 материнський прав відносно дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Передати дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на опікування органові опіки та піклування - виконавчому комітету Ковельської міської ради Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку с. Замшани Ратнівського району Волинської області, мешканку АДРЕСА_2 в користь виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі - 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір 3200 (три тисячі двісті) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді