Справа № 168/78/18
Провадження № 2/168/70/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Островерха Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Журавлинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, про встановлення факту ідентичності земельних ділянок та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась з позовом про встановлення факту ідентичності земельних ділянок та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, що знаходиться на території земель Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4. За життя він склав заповіт, за яким грошові вклади, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 3,7745 га з кадастровими номерами: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 заповів позивачу, а все інше належне йому майно дочці ОСОБА_3 Зазначає, що в установленому законом порядку прийняла спадщину шляхом подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжність кадастрового номера зазначеного у Державному акті та витязі з Державного земельного кадастру. Просить суд встановити факт ідентичності земельної ділянки, а саме, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_5 як така, що відповідає земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 та визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явились, подала суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Представник третьої особи - ОСОБА_5 подала суду заяву, в якій не заперечує щодо розгляду справи без участі представника та залишає питання щодо врегулювання спору на розсуд суду.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 131 ЗК України встановлено, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно з частиною 1 статті 126 ЗК України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Судом, з досліджених матеріалів справи та наданою для огляду в судове засідання нотаріусом спадкової справи № 21/2017, заведеної після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (аркуш спадкової справи 7). За життя він склав заповіт, за яким грошові вклади, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 3,7745 га з кадастровими номерами: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 заповів дочці ОСОБА_2, а все інше належне йому майно дочці ОСОБА_3 (аркуш справи 18, 21-22). Заповіт не змінений і не відмінений (аркуш справи 18, 43). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса в шестимісячний строк, дружина спадкодавця ОСОБА_6, відмовилась від прийняття спадщини в користь дочок - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (аркуш спадкової справи 1). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса в шестимісячний строк, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 прийняли спадщину (аркуш спадкової справи 18). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 немає. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (аркуш справи 15) на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, що знаходиться на території Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, оскільки кадастровий номер земельної ділянки, зазначений в Державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, виданого ОСОБА_4, та кадастровий номер зазначений у витязі з Державного земельного кадастру, не збігається.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, що знаходиться на території Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, через розбіжність кадастрового номера спадкової земельної ділянки.

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, стверджується право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 3,7745 га, що знаходяться на території Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області та яким присвоєні кадастрові номери, а саме: НОМЕР_6 - площею 0.4346 га, НОМЕР_3 - площею 1.1071 га, НОМЕР_5 - площею 0.7290 га, НОМЕР_4 - площею 1.5038 га (аркуш справи 13).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та листа відділу Держгеокадастру у Старовижівському районі Волинської області вбачається, що в процесі надання витягу з ДЗК по земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_5, державним кадастровим реєстратором було виявлено дублювання кадастрового номера, у зв'язку з чим даній земельній ділянці було присвоєно новий кадастровий номер НОМЕР_2 (аркуш справи 16-17, 19).

З дослідженого в судовому засіданні Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, виданого ОСОБА_4, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з акта обстеження земельних ділянок (аркуш справи 12-13, 16-17, 19), яка розташована на території Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області площею 0,7290 га встановлено, що межі цієї ділянки є ідентичними за розмірами та суміжними землекористувачами (землевласниками), площі та їх розташування повністю збігаються, дані ділянки повністю накладаються одна на одну. Отже судом достеменно встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: НОМЕР_2 є тією самою ділянкою, на яку спадкодавцю ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 з кадастровим номером НОМЕР_5.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначена ділянка, в силу вимог статті 1218 ЦК України входять до складу спадщини на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_4, а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,7290 га кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться на території Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, що залишилась після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв'язку з поданою про це письмовою заявою.

Керуючись статтями 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, 116,125,126,131 ЗК України, 10, 13, 76, 77, 263, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити, що земельна ділянка, площею 0,7290 га з кадастровим номером НОМЕР_5, що знаходиться на території Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, виданого ОСОБА_4, Старовижівською районною державною адміністрацією Волинської області 10 вересня 2004 року, є земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, з кадастровим номером НОМЕР_2, що знаходиться на території Журавлинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, та належала ОСОБА_4 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_7, виданого Старовижівською районною державною адміністрацією 10 вересня 2004 року.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук