ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді- Ковалевської Л.М. з участю секретаря Омельчук С.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця ОСОБА_2 при винесенні постанови про виправлення помилки у процесуальному документі,-

в с т а н о в и в :

До суду зі скаргою на дії приватного виконавця ОСОБА_2 при винесенні постанови про виправлення помилки у процесуальному документі звернувся ОСОБА_1 посилаючись на те, що приватний виконавець при винесенні постанови про виправлення описки фактично змінив зміст постанови, що не відповідає вимогам ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Приватний виконавець ОСОБА_2 направив до суду заперечення на скаргу, в яких зазначив, що діяв відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд, вислухавши думку представника скаржника, вивчивши письмові матеріали скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що 14.12.2017 року приватним виконавцем ОСОБА_2 винесена « Постанова про відкриття виконавчого провадження» за заявою ПАТ «Універсал банк» на підставі виконавчого листа виданого Фастівським міськрайонним судом від 08.07.2015 року.

Виконавчий лист виданий на рішення Фастівського міськрайонного суду про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Універсал Банк» яке набрало законної сили 21.10.2014 року.

Постанова Приватного виконавця ОСОБА_2 «Про відкриття виконавчого провадження» оскаржена заявником 28.12.2017 року в судовому порядку і в даний час справа перебуває на стадії перегляду судових рішень судом апеляційної інстанції. |

Мотивами оскарження рішення Приватного виконавця стали допущені ним порушення загальних засад здійснення виконавчого провадження та дії вчинені не у спосіб та в порядку встановлений Законом.

При цьому заявник посилався на наступні обставини :

в тексті постанови відсутні дані стосовно найменування виконавчого округу, в якому виконавець здійснює свою діяльність.

постанові зазначено, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 381/1319/14-ц який виданий 08.10.2015 року та набрав законної сили 21.10.2014 року.

В дійсності, вказаний виконавчий лист виданий не 08.10.2015 року, а 08.07.2015 року (що підтверджено копією виконавчого документуа.с. 17).

На думку скаржника, виконавцем проігнорований строк предявлення виконавчого листа до виконання - до 21.10.2015 року.

До 02.06.2016 року в Україні діяв Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в якому термін предявлення виконавчого листа обмежувався 1 роком.

Положення п. 4 ст. 4 діючого Закону України «Про виконавче провадження» передбачають обовязок виконавця повернути стягувачу виконавчий лист без прийняття до виконання в разі, якщо пропущений встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону № 606-14, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В даному випадку, оскаржувана постанова не містить жодних посилань на строк предявлення виконавчого листа до виконання, виконавцем не зазначено мотивів прийняття до виконання виконавчого документу з пропущеним строком виконання, що є грубим порушенням вимог діючого законодавства.

Враховуючі положення п. 7 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», ст. 4 діючого Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 58 Конституції України, в якій зазначено що «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи», оскільки виконавчий лист виданий в період, коли термін його предявлення становив 1 рік, як прийняття рішення про відкриття виконавчогопровадження так і самий порядок його прийняття здійснені не у спосіб та не на підставі встановлених законом.

Як вбачається зі змісту скарги, під час прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, з незрозумілих причин приватний виконавець керуються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 25), яка стосується лише органів державної виконавчої служби, та не має жодного відношення до діяльності приватного виконавця та всупереч вимогам розяснення строку і порядку оскарження свого рішення, виконавець вказав «постанова може бути оскаржена у порядку та строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Така інформація, на думку скаржника, не містить жодних розяснень стосовно строків і порядку оскарження рішення виконавця, навіть не вказано в порядку закону якого року, може бути оскаржена така постанова, оскільки виконавчий лист виданий під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, така інформація є обовязковою. Крім цього посилання лише на Закон України «Про виконавче провадження» є недостатнім, оскільки в них законодавець відсилається на норми іншого законодавства. Порядок оскарження дій виконавця передбачений як нормами вільного процесуального кодексу, нормами Кодексу адміністративного судочинства України так і Господарським кодексом України.

Щодо змісту вказаної постанови, Приватним виконавцем зазначено, що при перегляді матеріалів виконавчого провадження ним виявлені наступні помилки :

у вступній частині постанови про відкриття провадження не зазначено найменування виконавчого округу, в якому здійснюється діяльність;

в мотивувальній частині постанови, відповідно до бланку АСВП зазначено 25 ЗУ «Про виконавче провадження», яку не видалено при винесені постанови;

у резолютивній частині постанови, а саме у п. 5 не зазначено строку оскарження постанови.

Далі виконавцем вказано, що керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначені помилки ним виправлені.

Враховуючи все вищевикладене, суд з урахуванням детального вивчення змісту постанови «Про виправлення помилки в процесуальному документі» вважає неправомірними дії приватного виконавця з огляду на наступні обставини.

Дії та рішення працівників виконавчої служби ( Державної виконавчої служби приватних виконавців ) регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» від 2016 року та Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, яким затверджена «Інструкція з організації примусового виконання рішень».

За змістом ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як верховенство права, законність та забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних та приватних виконавців.

Відповідно до статті 18 цього Закону виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В даному випадку, під час виправлення помилок у процесуальному документі Приватний виконавець ОСОБА_2 допустив порушення загальних засад здійснення виконавчого провадження та діяв не у спосіб і порядок встановлений Законом, оскільки положеннями ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець, за власної ініціативи, має право виправити граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Проте, на думку суду, зміни внесені виконавцем ОСОБА_2 до постанови про відкриття виконавчого провадження не є виправленням арифметичних чи граматичних помилок, а є необхіднимита обовязковими для зазначення реквізитами постанови виконавця, вказаними у п. 7 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Крім того, такі виправлення, внесені виконавцем після відкриття судового провадження за скаргою ОСОБА_1, в подальшому використовувались як доказ законності дій, під час подачі заперечень на скаргу заявника та фактично змінили процесуальний зміст постанови, що має наслідком порушення прав та інтересів гр.ОСОБА_1

Зміна виконавцем частини змісту постанови, в якій має бути визначений порядок та строки оскарження його дій, після спливу строків оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, фактично позбавляє сторони виконавчогопровадження права, зазначеного у ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме права оскаржувати рішення, дії виконавця у порядку та строки, передбачені Законом.

При цьому виконавцем не вказано, в порядку якого судочинства та до якого суду стороною провадження можуть оскаржити його дії та бездіяльність.

Отже, дії Приватного виконавця, а саме : винесення постанови про виправлення помилок у невстановлений Законом спосіб, недотримання обовязкової вимоги до зазначення порядку оскарження рішення виконавця порушують права сторін виконавчого провадження, зазначених у ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме права оскаржувати рішення, дії виконавця у порядку та строки передбачені Законом та є порушенням п. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно п.п. 1.5.1 Інструкції, постанова як окремий документ повинна містити такі обов'язкові реквізити: а) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову); в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови; г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами; ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою; д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону. Інші посадові особи органів ДВС у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Тобто, даною нормою встановлено право державного виконавця, у випадку виявлення помилки, допущеної при оформленні процесуальних документів, виправити дані недоліки шляхом винесення відповідної постанови.

Проте, з оглянутої копії постанови про виправлення описки від 04.01.2018 року, винесеної приватним виконавцем ОСОБА_2 припримусовому виконанні виконавчого провадження № 55389921 встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2017 рокуу вступній частині постанови - не зазначено найменування виконавчого округу, в якому здійснюється діяльність;в мотивувальній частині постанови, відповідно до бланку АСВП зазначено 25 ЗУ «Про виконавче провадження», яку не видалено при винесені постанови;у резолютивній частині постанови, а саме у п. 5- не зазначено строку оскарження постанови.

Аналізуючи позицію приватного виконавця, який вважає зазначені недоліки помилками, які можливо усунути шляхом винесення постанови про виправлення помилки, суд звертає увагу, що нормами Закону та Інструкції визначено право виправити лише граматичні чи арифметичні помилки, тобто помилки у творенні слів чи чисел (цифр), помилки щодо невірних арифметичних дій.

А тому, вданому випадку, порушену норму нормативного акту, яку не слід вважати граматичною чи арифметичною помилкою, оскільки відповідно до загальних юридичних термінів технічною помилкою є друкарська, арифметична та граматична помилка, а отже обставини, на які посилається скаржник є достатніми підставами для встановлення неправомірності дій приватного виконавця.

Керуючись ст. ст. З, 19, 27, 174, 175, 177, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 2-4, 18, 25, 34, 74 діючого Закону України «Про виконавче провадження», п. 7 Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року яким затверджена «Інструкція з організації примусового виконання рішень», -

У Х В А Л И В:

Визнати неправомірним дії приватного виконавця ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 55389921 від 14.12.2017 року при винесенні ним постанови від 04.01.2018 року «Про виправлення помилки у процесуальному документі».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М.Ковалевська