Справа № 567/116/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.18 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно звернулась ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до погосподарської книги за ОСОБА_3, який на даний час помер, рахується садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Вказує, що дане будинковолодіння відносилось до типу колгоспного двору та станом на 1991 рік у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (голова сім'ї), його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1, а тому їх частка як членів колгоспного двору становила по 1/3 частці даного будинковолодіння за кожним.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_4 та вона - дочка ОСОБА_1 фактично вступили в управління спадковим майном - житловим будинком з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1, таким чином відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР є такими, що прийняли спадщину.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 та оскільки для ОСОБА_3, як члену колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, належала 1/3 частка, а тому з врахуванням вищевикладеного право на неї переходить до ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як спадкоємців за законом в рівних долях по 1/6 частці кожній.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4

За життя, ОСОБА_4 заповіту не склала.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли її діти ОСОБА_5 та вона - ОСОБА_1, шляхом подання до Острозької державної нотаріальної контори Рівненської області заяв про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4, 16.08.2008 року Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №520.

16.08.2008 року державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, як спадкоємцям за законом після смерті ОСОБА_4, було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме - ? частки для кожного майнового паю в загальному пайовому фонді СВК «Горинь» с.Вельбівне Острозького району Рівненської області.

Окрім того зазначає, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло її право на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 (1/3 як члена колгоспного двору та 1/6 як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3.).

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 помер та спадкоємцем після його смерті є відповідач ОСОБА_2

Водночас, позивач вказує, що не може реалізувати свого права на частину спадкового майна, а саме на ? частки садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, так як за життя спадкодавці не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з їх смертю.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 3/4 частки садибного житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала в повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв"язку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, виходячи з наступного.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Позивач пояснила, що фактично у власності ОСОБА_3, який на даний час помер, перебував житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Вказує, що дане будинковолодіння відносилося до типу колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року у ньому були зареєстровані та проживали: позивач ОСОБА_1 та її батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а отже спірне будинковолодіння належало їм в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Заповіти ОСОБА_3 не складалися та від його імені не посвідчувалися.

Після смерті ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 фактично прийняли спадщину, оскільки вступили в управління житловим будинком з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 та оскільки для ОСОБА_3, як члену колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, належала 1/3 частка, а тому з врахуванням вищевикладеного право на неї переходить до ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як спадкоємців за законом в рівних долях - по 1/6 частці кожній.

Вказує, що 11.12.2017р., їй як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_3, приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Бернацькою І.М., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 в зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4

За життя, ОСОБА_4 заповіту не склала.

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_4 спадщину, окрім неї, прийняв син ОСОБА_4 - ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_4, 16.08.2008 року Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №520.

16.08.2008 року державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, як спадкоємцям за законом після смерті ОСОБА_4, було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме - ? частки для кожного майнового паю в загальному пайовому фонді СВК ?Горинь? с.Вельбівно Острозького району Рівненської області.

Окрім того, зазначає, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшло її право на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1.

Оскільки для ОСОБА_4 як члена колгоспного двору та як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_3 належала 1/2 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, а тому з врахуванням вищевикладеного право на дану частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями перейшло до ОСОБА_1 та ОСОБА_5, як спадкоємців за законом в рівних долях.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 помер та спадкоємцем після його смерті є відповідач ОСОБА_2

Пояснила, що за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виготовили необхідної технічної документації, не зареєстрували право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього, що перешкоджає реалізації прав позивача на дане майно.

Враховуючи наведені обставини, просить позов задовольнити та визнати за нею, як членом колгоспного двору та спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка була членом колгоспного двору та спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, право власності на 3/4 частки садибного житлового будинку, що розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_9 позов визнала та пояснила, що ОСОБА_5 був її батьком. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 помер та вона належним чином прийняла спадщину після його смерті. Вказує, що на спадкове майно у виді ? частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 вона не претендує.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що в АДРЕСА_1 розташований садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який обліковувався за ОСОБА_3

Зазначене підтверджується випискою з погосподарської книги №4, з якої встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 рахувався за ОСОБА_3

З технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що даний житловий будинок (А1) складаться з: веранди - 1-1, кімнати - 1?2, кімнати - 1-3, комори - 1-4, коридору - 1-5, кухні - 1-6, кімнати - 1-7, загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м., вартістю 135677 грн., та господарсько-побутових будівель: господарської будівлі - Б, гаража - В, погріба - Г, колодязя - Д.

Відповідно до довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області №590 від 30.08.2017 року, даний житловий будинок відносився до типу колгоспного двору та членами колгоспного двору станом на 1991 рік були ОСОБА_3 (голова двору), ОСОБА_4, ОСОБА_1, які були зареєстрованими та проживали в зазначеному житловому будинку.

Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних долях належав житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 - по 1/3 частці за кожним.

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №3 від 10.02.1994р.).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно Витягу із Спадкового реєстру заповіти/спадкові договори) №49026174 від 08.09.2017 року, заповіти ОСОБА_3 не складались та від його імені не посвідчувались.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого 11.01.1969р. встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області від 15.08.2017, на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 та в склад його сім'ї входили: дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1, які постійно проживали разом однією сім?єю та вели спільне господарство.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1, у яких після його смерті була наявна Книжки грошових вкладів Острозького відділення Республіканського агропромбанку України на ім'я спадкодавця, тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вони є такими, що прийняли спадщину, як такі, що фактично вступили в управління спадковим майном.

Заяви про прийняття чи відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3 від інших осіб не надходили.

Оскільки для ОСОБА_5, як члена колгоспного двору, у садибному житловому будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 належала 1/3 частка, то право на неї переходить до ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як спадкоємців за законом в рівних долях - по 1/6 частці за кожною.

Згідно Витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49026166 від 08.09.2017 року свідоцтва пр право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не видавались.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №49026174 від 08.09.2017р. вбачається, що заповіти ОСОБА_3 не складались та від його імені не посвідчувались.

11.12.2017р. постановою приватного нотаріуса острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями в зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №35 від 20.12.2003 року).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №520 заведеної після смерті ОСОБА_4 встановлено, що 16.08.2008р. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 подали до Острозької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті їхньої матері ОСОБА_4

16.08.2008 року державним нотаріусом Острозької районної нотаріальної контори Сержант Б.М., згідно поданої ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини за законом, було заведено спадкову справу №520 після смерті ОСОБА_4

З Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №15953230 від 16.08.2008р. вбачається, що заповіти ОСОБА_4 не складались та від її імені не посвідчувались.

На день своєї смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в с.Вельбівно Острозького району Рівненської області, про що свідчить довідка Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області від 13.08.2008 року.

16.08.2008 року державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_4, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме - ? частину майнового паю в загальному пайовому фонді СВК "Горинь" с.Вельбівно Острозького району (зареєстроване в реєстрі за №2419).

16.08.2008 року державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_4, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме - ? частину майнового паю в загальному пайовому фонді СВК "Горинь" с.Вельбівно Острозького району (зареєстроване в реєстрі за №2421).

Дані обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину за законом від 16.08.2008 року та Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі №15954080, №15954145.

11.12.2017р. ОСОБА_1 в зв?язку з ліквідацією Острозької районної державної нотаріальної контори, звернулась до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 на ? частку земельного паю у КСП "Горинь" та ? частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1.

11.12.2017р. приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Бернацькою І.М., ОСОБА_1, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_4, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме - ? частину земельного паю в КСП "Горинь" с.Вельбівно Острозького району (зареєстроване в реєстрі за №1862).

Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.12.2017 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50225137.

Окрмі того, оскільки для ОСОБА_4, як члену колгоспного двору належала 1/3 частка, та як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_3 також належала 1/6 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, а тому з врахуванням вищевикладеного право на належну їй ? частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями переходить до позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5, як спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 в рівних долях.

Вказані докази по справі повністю узгоджуються з позовною заявою.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За життя ОСОБА_4 не виготовила необхідної технічної документації, не оформила та не зареєструвала право власності на садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 та не завершила оформлення своїх спадкових прав на 1/6 частку зазначеного нерухомого майна, як спадкоємець після смерті ОСОБА_3, що порушує передбачені законом права позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за законом після її смерті.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що після звернення ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на ? частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, у такій видачі їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Бернацької І.М. №1204/02-31 від 11.12.2017 року.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_4 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.529 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) ОСОБА_1 має право на спадщину після її смерті, то за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом, слід визнати право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 та на 1/6 частку вказаного житлового будинку, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3

Окрім того, беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 була членом колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року не втратила права на частку в його майні, суд вважає, за можливе визнати за ОСОБА_1, як колишнім членом колгоспного двору право власності на 1/3 частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1, таким чином за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? частки садибного житлвого будинку з надвірними будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст. 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність", керуючись ст.ст. 2-4,10, 12,200, 258, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 3/4 частки садибного житлового будинку "А1" з господарсько-побутовими будівлями, а саме господарська будівля "Б", гараж "В", погріб "Г", які знаходяться в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.03.2018р.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.