Справа № 182/5720/17
Провадження № 2/0182/1191/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на 43/54 частин будинку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадок, посилаючись на такі обставини.

07.04.2005 року померла її бабуся ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на 43/54 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 110.

Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 були її чоловік ОСОБА_3, який спадок прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав і помер 28.01.2006 року, та син ОСОБА_4, який також спадок прийняв, але спадкових прав не оформив та помер 16.11.2016 року. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність в Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна відомостей про арешт невизначеного майна у м. Київ, власником якого була ОСОБА_2 невідома особа, ПІБ якої збігається з ПІБ бабусі позивача.

Жодного майна у м. Київ бабуся позивача не мала, їй належало лише 43/54 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 110. Інші 11/54 частин цього домоволодіння були придбані позивачем за Договором купівлі-продажу від 14.06.2017 року. З урахуванням викладених обставин ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності (а.с. 48, 49, 54). У заявах позивач та її представник позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, представник відповідача позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає можливим заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

У судовому засіданні встановлено, що бабусі позивача, ОСОБА_2, на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори ОСОБА_6 30.03.1996 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-649, належало 43/54 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Довгалівській, 110 в м. Нікополі (а.с.8 на зв., 9,10-12).

07.04.2005 року ОСОБА_2 померла. За життя вона заповіту не склала, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті були її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, які спадщину прийняли фактично, однак право власності на спадкове майно не зареєстрували у встановленому законом порядку. 28.01.2006 року помер, не залишивши заповіту, ОСОБА_3 (а.с.3 на зв.,29-35). Єдиним спадкоємцем був його син батько позивача ОСОБА_4, який спадщину після смерті свого батька прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, та помер 16.11.2016 року. Жодних заповідальних розпоряджень на випадок своєї смерті він не залишив (а.с.4).

Оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_4 за життя не оформили своє право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, то після їхніх смертей 28.01.2006 року та 16.11.2016 року відповідно спадкові права на житловий будинок з надвірними будівлями за правом спадкової трансмісії перейшли до ОСОБА_1

У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріусу Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 (а.с.45-46,111). Однак, 05.09.2017 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, який є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є відомості про реєстрацію арешту нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 1691053, зареєстровано 17.02.2005 року реєстратором Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35, підстава обтяження: ухвала б/н від 31.08.1983 року, Ленінградський районний суд м. Київ, обєкт обтяження: невизначене майно, частина будинку, м. Київ, буд. 2, власник ОСОБА_2, причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, додаткові дані р.№ 3-4 від 01.09.1983 року, заявник: Перша Київська державна нотаріальна контора. Згідно листа Першої Київської державної нотаріальної контори № 3222/01-16/ від 05.05.2017 року та листів Святошинського районного суду м. Київ, який є правонаступником Ленінградського районного суду м. Київ, № 01/736/2017/Вих/Ка-17 від 15.05.2017 року та № 01/950/2017Вих/Ка-17 від 29.06.2017 року, ідентифікувати особу ОСОБА_2, відносно якої була винесена ухвала суду про накладення арешту на невизначене майно, з померлою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася у м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт АМ № 570513, виданий Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 04.12.2001 року, номер реєстраційної картки платника податків НОМЕР_1, та померла 07.04.2005 року, не вдалося (а.с. 111 на зв., 112,86,87).

З урахуванням того, що ідентифікувати особу, на майно якої накладено арешт у м. Києві, з особою ОСОБА_2, яка була зареєстрована та проживала у м. Нікополь до дня смерті, неможливо, та беручи до уваги те, що спадкове майно, на яке позивач просить визнати право власності, не обтяжене арештом, знаходиться у м. Нікополь, суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,бажає прийняти спадщину, від спадкування не усувалася, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб.

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджений документально (а.с.16).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором (а.с.37).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1217,1223,1261,1268,1272 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на 43/54 частин будинку з надвірними спорудами, а саме житловий будинок А загальною площею 70,9 кв.м, житловою площею 33.2 кв.м., сарай Б, вбиральню В, гараж Г, спорудження № 1-6, І, що знаходиться за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 110 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, що померла 07.04.2005 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_8