Справа № 158/1469/16-ц
Провадження № 2/0158/2/18
УХВАЛА

06 березня 2018 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Корецької В.В.

при секретарі - Процик Л.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 було подано клопотання про призначення у справі повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї доказів, суд приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Судом встановлено, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.02.2017 року по вищевказаній справі було призначено посмертну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, на період вирішення якої провадження у справі зупинено.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.12.2017 року відновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Частиною 1 ст. 105 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обовязкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме - якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоровя, психічний стан особи, вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України, викладених в п.14 Постанови Пленуму №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. При чому, судово-психіатрична експертиза в цивільних справах обовязково призначається: для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними; у справах про поновлення громадянина в дієздатності.

В інших випадках призначення експертизи є не обовязком, а правом суду.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Суд вважає, що висновок судово-психіатричного експерта № 33 від 07.08.2017 року є обґрунтованим та таким, що не суперечить іншим матеріалам справи і не викликає сумніву в його правильності.

Так, з висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, вбачається, що експертиза була проведена експертами Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоровя України у складі 3 осіб, які були попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

Також вбачається, що тих даних та матеріалів, які були представлені для дослідження - було достатньо і вони не викликали сумніву у їх достовірності, в зв'язку з чим експертами не були заявлені перед судом відповідні клопотання.

У висновку експертизи експертами зазначений докладний опис проведених досліджень, в тому числі і на підставі медичної документації, зроблених в результаті їх висновків.

Крім того, належних і допустимих доказів на спростування висновків експерта суду не подано.

Доводи клопотання ґрунтуються на власному тлумаченні учасників процесу певних норм законодавства, однак не ґрунтуються на Законі та не узгоджуються із Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, а також Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за № 705/3145

Експерти попереджалися судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, про що свідчать відповідні дані в ухвалі суду та висновку експертизи, будь-яких належних доказів на підтвердження наявності підстав сумніватись у неупередженості та обєктивності експерта суду не подано.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

На думку суду, клопотання про призначення повторної експертизи зводиться до не згоди позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 з її висновками, що не є підставою для призначення повторної експертизи,

З врахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги те, що у суду не виникають сумніви в компетенції експертної комісії, а всі зауваження представника позивача не повязані з недостатньою обґрунтованістю висновку чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а тому суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 89, 105, 110, 111-113 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька