Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"15" березня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М., за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири № 24, яка розташована в будинку № 198 по пр. Металургів м.Маріуполя на підставі свідоцтва на право власності на житло від 16.06.2000 року. У вказаному будинку також зареєстрований її колишній чоловік - відповідач по справі, який за вказаною вище адресою тривалий час з 31 липня 2017 року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Позивачка просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.03.2018 року прийнято рішення проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 30.05.1994 року зареєстрованого за № 37068 від 16.06.2000 року, вбачається, що квартира № 24 в будинку № 198 розташованому по пр.Металургів в м.Маріуполі належить на праві загальної власності ОСОБА_3 та членам його родини ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

30 січня 1999 року було укладено шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-НО № 039999 виданого 30.01.1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 37, після реєстрації шлюбу позивачці присвоєне прізвище «Аріошкіна».

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.07.2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка є однією власників квартири № 24 в будинку № 198 розташованому по пр. Металургів в м. Маріуполі, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.

З інформації наданої Центром надання адміністративних послуг № 39-120-0204 від 14.09.2017 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрованими значаться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі № 24 в будинку № 198 розташованому по пр. Металургів в м. Маріуполі.

Згідно акту від 12.02.2018 року, складеного головою КСН «Центральний І» встановлено, що відповідач по справі зареєстрований в квартирі № 24 в будинку № 198 розташованому по пр. Металургів в м. Маріуполі, однак не проживає за вказаною адресою з липня 2017 року по теперішній час.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у наданих суду поясненнях підтвердили, що ОСОБА_2 у квартирі № 24 в будинку № 198 розташованому по пр. Металургів в м. Маріуполі, не мешкає вже більше восьми місяців, місцезнаходження його їм не відоме.

За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в квартирі № 24 в будинку № 198 розташованому по пр. Металургів в м. Маріуполі, понад вісім місяців, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, 280-281 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. М. Іванченко