Ухвала

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 298/293/15-ц

провадження № 61-851св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року у складі колегії суддів: Павліченка С. В., Бондаренка Ю. О., Собослоя Г. Г. та касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2015 року у складі головуючого - судді Лютянської М. С. та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року,

встановив:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року справу № 298/293/15-ц призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 298/293/15-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 15 березня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 15 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 березня 2026 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредитну заборгованість своєчасно не погашає. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 11 лютого 2015 року має заборгованість 130 073 грн 67 коп. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 березня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок № 243 у с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області. Майно належить відповідачу на праві власності та договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 15 500 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог, банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 130 073 грн 67 коп. звернуто стягнення на житловий будинок № 243 у с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір іпотеки від 28 березня 2006 року містить всі істотні умови, які є необхідними для такого виду правочинів (строк виконання зобов'язань, порядок виконання зобов'язань тощо). Відповідач належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання не виконує, кредитна заборгованість не погашена, а тому наявні правові підстави для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Визнаючи розмір заборгованості в сумі 130 073 грн 67 коп., суд виходив із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 11 лютого 2015 року.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015року рішення суду першої інстанції в частині визначення суми заборгованості за кредитним договором змінено та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 53 344 грн 65 коп. звернуто стягнення на будинок № 243 с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, вартість якого за договором іпотеки складала 15 500 грн, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 припинив виконувати умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів з вересня 2006 року, а з позовним вимогами банк звернувся 18 березня 2015 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Банком пропущено позовну давність, оскільки позивач звернувся до суду з позовом у березні 2015 року, а тому стягненню підлягає решта платежів з 19 березня 2012 року по 11 лютого 2015 року.

У січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу, у якій просило рішення Апеляційного суду Закарпатської 24 грудня 2015 року скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано позову давність, зокрема, кредитним договором визначено строк дії договору до 12 березня 2026 року, а тому строк звернення до суду банком не пропущений.

У лютому 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, подав касаційну скаргу, у якій просив рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року змінити та викласти резолютивну частину у такій редакції: у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 355 грн 82 коп., з яких: 14 514 грн 94 коп. - тіло кредиту; 13 716 грн 91 коп. - відсотки за користування кредитом; 937 грн 75 коп. - комісія; 20 186 грн 22 коп. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок № 243 у с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, ринкова вартість якого станом на 12 жовтня 2015 року становить 159 389 грн. У задоволенні решти вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що всупереч положенням статті 39 Закону України «Про іпотеку» при ухваленні рішення не було зазначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у грошовому вираженні. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті. Відповідно до експертної оцінки, ринкова вартість предмета іпотеки станом на 12 жовтня 2015 року складає 159 389 грн. За розрахункам кредитної заборгованості у межах позовної давності, загальний розмір заборгованості становить 49 355 грн 82 коп.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

3 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені в касаційних скаргах доводи дають підстави для зупинення касаційного провадження у справі.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що до спірних правовідносин судом застосовано Закон України «Про іпотеку» та ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Разом з тим, у справі № 235/3619/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 25 січня 2018 року постановив ухвалу, якою передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала Верховного Суду мотивована тим, що колегія суддів не погоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 7 жовтня 2015 року № 6-1935 цс 15, а саме щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні.

Таким чином, оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 235/3619/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 298/293/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пункту 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Зупинити касаційне провадження у справі № 298/293/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року та касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель В. І. Крат В. П. Курило