Справа № 347/398/16
Провадження № 22-ц/779/270/2018
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В. Б. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Косівського районного суду від 14 грудня 2017 року у складі судді Сабадах Б.В. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 сільська рада Косівського району про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в :

Рішенням Косівського районного суду від 07 грудня 2017 року задоволено позов ОСОБА_3 про реальний поділ земельних ділянок.

Виділено ОСОБА_3 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0318 га., цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вулиці Франка у с. Старі Кути Косівського району, що становить 0,0238 га.

Виділено ОСОБА_2 1/4 частини земельної ділянки площею 0,0318 га., цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вулиці Франка у с. Старі Кути Косівського району, що становить 0,0080 га.

Виділено ОСОБА_3 3/4 частини земельної ділянки площею 0,1739 га., цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі "Толока" у селі Старі Кути Косівського району, що становить 0,1304 га.

Виділено ОСОБА_2 1/4 частини земельної ділянки площею 0,1739 га., цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі "Толока" у селі Старі Кути Косівського району, що становить 0,0435 га.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 552,00 грн. сплаченого судового збору.

08 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Косівського районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із ОСОБА_2 на його користь судових витрат, понесені ним за оплату судової експертизи в сумі 4000 грн.

Додатковим рішенням Косівського районного суду від 14 грудня 2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи в розмірі 4000 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що додаткове рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки прийняте без виклику сторін по справі.

Рішенням суду від 07 грудня 2017 року уже прийнято рішення про відшкодування витрат по справі.

Крім того, позивач по справі зменшив свої позовні вимоги, а тому у суду не було підстав для задоволення вимог про стягнення судових витрат у повному об»ємі.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Позивач ОСОБА_3 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскільки його позовні вимоги судом задоволено, то відповідач зобов»язана відшкодувати понесені ним витрати по оплаті за проведення судової земельно-технічної експертизи.

Представник ОСОБА_4 сільської ради направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесених останнім судових витрат у сумі 4000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішення суду ухвалено на користь ОСОБА_3 то є підстави для стягнення з ОСОБА_2 понесених ним витрати по оплаті за проведення експертизи.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 пред»явив до ОСОБА_2, третя особа без самостійних на стороні позивача ОСОБА_4 сільська рада Косівського району про виділ йому у натурі ? частин земельних ділянок: площею 0,0318 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вулиці Франка у с. Старі Кути; площею 0,1739 га., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі "Толока" у селі Старі Кути, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Франка в с. Старі Кути.

Відповідно до ухвали Косівського районного суду від 24.03.2016 року судовим експертом ОСОБА_5 проведено земельно-технічну експертизу та визначено варіанти реального розподілу вищезазначених трьох земельних ділянок відповідно по ? та ? частин (а.с.50-56).

Згідно квитанції № від 05.05.2016 року, долученої до матеріалів справи ОСОБА_3 за проведення земельно-технічної експертизи здійснив оплату у розмірі 4000 грн.(а.с.87).

Разом з тим, ОСОБА_3 08.11.2017 року подав до суду заяву про зменшення позовних вимог в якій просив ухвалити рішення про реальний поділ двох, а не трьох земельних ділянок оскільки ним пред»явлено позов до ОСОБА_2 про припинення права власності останньої на частку у житловому будинку та на частку земельної ділянки площею 0,2500 га.

Рішенням Косівського районного суду від 07 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено та з врахуванням поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог проведено реальний поділ двох земельних ділянок та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 552,00 грн. сплаченого судового збору однак не вирішено питання щодо понесених позивачем витрат по оплаті за проведення земельної технічної експертизи у сумі 4000 грн.

Відповідно до положень ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що за проведення земельно-технічної експертизи, на вирішення якої було поставлено питання про реальний поділ трьох земельних ділянок ОСОБА_3 здійснив оплату 4000 грон., а в результаті зменшення ним позовних вимог ухвалено судове рішення щодо поділу двох земельних ділянок, то колегія суддів вважає, що понесені витрати по оплаті за проведення земельно-технічної експертизи підлягають до стягнення пропорційно до задоволених вимог, тобто у розмірі 2670 грн. (4000:3х2).

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення постановлене судом першої інстанції слід змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2670 грн. понесених судових витрат за проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, додаткове рішення Косівського районного суду від 14 грудня 2017 року змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2670 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 березня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. ОСОБА_6 Томин