Справа № 369/9487/17
Провадження № 2/369/672/18
31.01.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Масовець К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, -
У вересні 2017 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить кімната в квартирі АДРЕСА_1. Іншим співвласником квартири є відповідач по справі ОСОБА_2 Він проживає у своїй кімнаті, а у двох інших кімнатах проживає відповідач разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Місця загального користування - кухня, вбиральня, ванна, коридор та кладова перебувають у спільному користуванні. У квартирі встановлений один електролічильник. Спочатку він давав кошти відповідачу за використану ним електроенергію, але відповідач не вносив кошти та через виниклу заборгованість було відключено електроенергію в квартирі взагалі. На його пропозицію встановити кожному власнику окремий лічильник ОСОБА_2 не погодився. Без добровільної згоди всіх співласників обленерго не можуть встановити лічильника. В даний час відповідач коштів для погашення заборгованості немає, систематично пиячить, тому відновити електропостачання до квартири немає можливості. Вказав, що його права як власника майна порушує відповідач через не допуск відповідачем працівників для встановлення окремого лічильника.
Просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування спільними допоміжними приміщеннями загального користування з метою встановлення окремого електричного лічильника використання ним електроенергії та встановленні перерозподілу потужності для використання позивачем електроенергії у його кімнаті загальною площею - 19, 9 кв.м. та у спільних допоміжних приміщеннях загального користування - кухні площею - 9,5 кв.м., вбиральні площею - 1,1 кв.м., ванній кімнаті площею - 2,3 кв.м., коридорі площею - 9,6 кв.м., кладовій площею 1,3 кв.м., розташованих за адресою: квартира АДРЕСА_1; зобов'язати Відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні спільним допоміжними приміщеннями загального користування для встановлення окремого електричного лічильника використання позивачем електроенергії та встановленні перерозподілу потужності для використання позивачем електроенергії у його кімнаті загальною площею - 19, 9 кв.м. та у спільних допоміжних приміщеннях загального користування - кухні площею - 9,5 кв.м., вбиральні площею - 1,1 кв.м., ванній кімнаті площею - 2,3 кв.м., коридорі площею - 9,6 кв.м., кладовій площею 1,3 кв.м., розташованих за адресою: квартира АДРЕСА_1, розташованою за адресою: квартира АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача забезпечити вільний доступ йому до даних приміщень.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов підтримує та просить суд задовольнити, незаперечуючи проти постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи були повідомлений належним чином, що підтверджується розписками наявними у справі, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що 22 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 7/25 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Дана частка складається з кімнати загальною площею 19.9 кв.м, житловою 12.9 кв.м.
Власником іншої частини квартири є ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Захист права власності встановлений ст. 321 ЦК України, а саме право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному громадянину право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
До особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи, належить право на місце проживання.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, квартира складається з трьох кімнат, кухні, вбиральні, ванної, коридору, кладової. В квартирі встановлений один лічильник для обліку електричної енергії, який належить ОСОБА_2, ОСОБА_1 окремого лічильника немає. Між співвласниками склались напружені відносини щодо користування майном. Дані обставини також підтверджені Актом про не допуск спеціаліста електрика в житлове приміщення від 02 січня 2018 року.
Згідно положень ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 вселився в кватиру та має рівні права користування та розпорядження власністю, відповідачем чиняться перешкоди в користуванні власністю, будь-яких доказів на спростування тверджень позивача ОСОБА_2 суду не надав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до вимог ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування спільними допоміжними приміщеннями загального користування з метою встановлення окремого електричного лічильника використання ним електроенергії та встановленні перерозподілу потужності для використання позивачем електроенергії у його кімнаті загальною площею - 19, 9 кв.м. та у спільних допоміжних приміщеннях загального користування - кухні площею - 9,5 кв.м., вбиральні площею - 1,1 кв.м., ванній кімнаті площею - 2,3 кв.м., коридорі площею - 9,6 кв.м., кладовій площею 1,3 кв.м., розташованих за адресою: квартира АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спільним допоміжними приміщеннями загального користування, забезпечити вільний доступ ОСОБА_1 до приміщень для встановлення окремого електричного лічильника використання позивачем електроенергії та встановленні перерозподілу потужності для використання позивачем електроенергії у його кімнаті загальною площею - 19, 9 кв.м. та у спільних допоміжних приміщеннях загального користування - кухні площею - 9,5 кв.м., вбиральні площею - 1,1 кв.м., ванній кімнаті площею - 2,3 кв.м., коридорі площею - 9,6 кв.м., кладовій площею 1,3 кв.м., розташованих за адресою: квартира АДРЕСА_1, розташованою за адресою: квартира АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.С. Пінкевич