пр. № 2-п/759/15/18
ун. № 2-5171/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді- Пятничук І.В.,

за участю секретаря- Медвідчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 31 січня 2012 р., суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2012 року було задоволено позов ТОВ «ОТП Фокторинг Україна» щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 22 274,86 доларів США, що становить за курсом НБУ станом на 26.07.2011 року 177 552, 90 грн. та судові витрати у сумі 1820,00 грн.

10.10.2017 р. представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 31 січня 2012 р. посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено в відсутності відповідача ОСОБА_2, що не дало відповідачу можливості реалізувати в судовому засіданні свої процесуальні права, а також не досліджено та не з'ясовано усіх фактичних обставин справи, крім того, вказував, що відповідачем не було отримано копію даного рішення суду у встановленому законом порядку та не було повідомлено про час та місце розгляду даної справи. Вважаючи ці обставини достатніми для перегляду заочного рішення суду, просить задовольнити заяву.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 заявлені вимоги щодо перегляду заочного рішення суду підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в поданій до суду заяві, а також наголошував на тому, що відповідачу не було відомо про існування даного спору в суді.

Інші учасники судового розгляду - представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про час розгляду заяви повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.287 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви та перегляду ухваленого судом заочного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва в справі було ухвалене судом 31 січня 2012 року у відсутності відповідачів по справі.

В подальшому відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 12 вересня 2013 р. в рішенні суду виправлено допущені описки.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 13 липня 2017 р. подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Пилупчука К.Р. про видачу дубліката виконавчого листа за рішенням Святошинського районного суду м.Києва у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення боргу - задоволено, видано дублікат виконавчого листа за рішенням Святошинським районним суду м.Києва від 31.01.2012 року у справі № 2/2608/963/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення боргу, яким стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_4, ОСОБА_7 суму боргу в розмірі 22 274,86 доларів США, що становить за курсом НБУ станом на 26.07.2011 року 177 552, 90 грн. та судові витрати у сумі 1820,00 грн.

Вказана ухвала суду відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 19 вересня 2017 р. залишена без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується представником відповідача, відповідачі неодноразово викликалися в судове засідання у встановленому законом порядку, однак про причини своєї неявки суд до відома не ставили, заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не надавали.

Таким чином справа була вирішена за правилами ст. 224 ЦПК України ( чинної на час винесення заочного рішення ), оскільки відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися , хоча належним чином, (у порядку ч.ч. 4 - 5 ст .74 ЦПК) були повідомлені про час і місце судового розгляду справи та про поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою : 1 ) залишити заяву без задоволення; 2 ) скасувати заочне рішення і призначити справу до за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення зави про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та ( або ) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При винесенні заочного рішення відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомленим про дату, час та місце судових засідань, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду після вручення ( а. с. 41,44,51, 55, 100, ), а 13.04.2012 р. сам ОСОБА_2 отримав копію даного заочного рішення суду ( а.с. 118), крім того слід зазначити, що ОСОБА_1 представник відповідача ОСОБА_2 який представляє інтереси останнього за довіреністю від 13.06.2017 р 20.06.2017 р. ознайомлювався з матеріалами справи ( а.с. 95), а також відповідно до заяви від 07.07.2017 р. ознайомлювався з поданням про видачу дубліката виконавчого листа ( а.с. 105), а 14.08.2017 р. ознайомився з матеріалами справи самостійно ( а.с. 112), а 14.08.2017 р. отримав копію ухвали про видачу дубліката виконавчого листа ( а.с. 115).

Слід зазначити, що у відповідності до п. 99 « Правил надання послуг поштового зв'язку » , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою « Судова повістка », рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом ( свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо ), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Таким чином, суд вважає, що саме неналежна процесуальна поведінка відповідача ОСОБА_2 стала підставою для неявки останнього до суду та неповідомлення про причини неявки, що не є поважною причиною.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475 / 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення " № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( РИМ, 4.XI.1950 ) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Зазначене є завданням цивільного судочинства ( ст. 3 ЦПК України )

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного ( без невиправданих зволікань ) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади ( насамперед суду ); характер процесу та його значення для заявника ( справи " Федіна проти України " від 02 вересня 2010 року, " Смірнова проти України " від 08 листопада 2005 року, " Матіка проти Румунії " від 02 листопада 2006 року, " Літоселітіс проти Греції " від 05 лютого 2004 року та інші ).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011, роз'яснив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Таким чином обставини на які посилається заявник не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 284- 287ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 31 січня 2012 р., - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст. 2887 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку встановленому цим Кодексом.

Суддя І.В.П'ятничук