Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3814/17
Провадження №: 2/332/301/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Івановій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що з 23.06.2007 року по 13.03.2009 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого є спільна дитина син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу 13.03.2009 року залишився з позивачкою.

За рішенням суду від 04.09.2008 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача.

У зв'язку з зростанням споживчих цін, та з погіршенням здоров'я дитини, витрати на утримання дитини значно зросли. Дитина перебуває на обліку у декількох фахівців, потребує додаткових витрат на обстеження та лікування.

В теперішній час дитина залишилася на повному утриманні позивачки, оскільки відповідач проводить сплату аліментів нерегулярно та не в повному обсязі, утримання дитини в більшій частині лягло на позивачку. Щоб задовольнити необхідні потреби, позивачка була змушена працювати без вихідних, в нічний час, що спричинило погіршення її здоров'я та госпіталізацію.

З 1 вересня 2015 року дитина відвідує музичну школу, а з вересня 2017 року секцію з футболу, щомісячні витрати на які становлять 3499 грн., половину з яких - 1749,50 грн. позивачка просить стягувати з відповідача щомісячно.

За період з 2016 року по вересень 2017 року витрати на обстеження та лікування дитини склали 2529,91 грн. Для укріплення здоров'я дитина відвідує футбольну секцію та музичну школу, витрати на які склали 1000 грн. та 6985 грн., відповідно.

Загальна сума витрат склала 10514,91 грн., половину з яких позивачка й просить стягнути з відповідача, оскільки добровільно приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини відповідач відмовляється.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши відзив де зазначив, що в теперішній час він перебуває на обліку в центрі зайнятості Хортицького району міста Запоріжжя, коли влаштується на роботу, то добровільно буде допомагати. На теперішній час такої можливості немає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив юридичні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні й порти чого не заперечують сторони позивач і відповідач мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, 23.01.2008 р.н.(а.с.9). За виконавчим листом № 2-1954/2008 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утриманні дитини в розмірі 1/4 частини його доходу. Станом на 1.12.2017 року заборгованість по аліментах становить 13787,72 грн.(а.с.19).

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, повинен приймати участь й у додаткових витратах, повязаних особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо. Згідно наданих доказів суд приходить до висновку, що дитина дійсно хворіє, а також відвідує, музичний та футбольні гуртки, тобто здійснює свій фізичний та інтелектуальний розвиток, що підтверджується наданими доказами (а.с.10-13).

Частина 2 ст.185 СК України передбачає врахування судом обставин, які мають суттєве значення. Стороною відповідача не надано доказів підтвердження суттєвих обставин, які б були враховані судом при вирішенні спору, таким чином суд вважає, що розмір батьків у додаткових витратах на дитину є рівним за принципами ч.1 ст.141 СК України.

Згідно наданих доказів, витрати позивачки на медичне обстеження та лікування дитини, та на відвідування музичних та футбольних занять у зазначений в позовній заяві період склали 10514,91 грн. (а.с.14-16,56-62), половина становить 5257,46 грн., що й підлягає стягненню з відповідача, як одноразове стягнення.

Щодо щомісячних витрат позивачки на відвідування дитиною музичної школи та секції з футболу в розмірі 3499 грн. на місяць в цій частині суд приходить до висновку про задоволення позову частково з наступного. Позивачкою в підтвердження цієї частини позовних вимог надані докази оплати за навчання лише в музичній школі (а.с.57) в розмірі 135 грн. Інших доказів підтвердження позовних вимог в цій частині судові не надано. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 67,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,185 СК України та ст.ст. 12,77-81,246,258, 259,263-266,354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 69114, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, 69067, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2, додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 одноразово в розмірі 5257 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят сім) грн. 46 коп., та щомісячно 67,50 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 13.03.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Федоренко