Справа №487/6116/17 21.03.2018
Провадження №22-ц/784/480/18
Справа № 487/6116/17 Головуючий першої інстанції: Павлова Ж.П.
Провадження № 22-ц/784/480/18 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Царюк Л.М.,

секретар судового засідання - Тищенко Л.С.,

за участі: прокурора Цвікілевич Н.В., представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року

за позовом керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Бузький Бульвар» (далі - ТОВ «Бузький Бульвар»), третя особа - Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про скасування записів про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні ділянкою,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2017 року керівник Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Бузький Бульвар» про скасування запису № 20654688 від 29 травня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва загальною площею 1500 кв. м по АДРЕСА_1 визнання недійсним укладеного 02 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Бузький Бульвар» договору купівлі - продажу № 512 об'єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 а також усунення ТОВ «Бузький Бульвар» перешкод в користуванні Миколаївській міській ради земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом знесення об'єкту незавершеного будівництва загальною площею 1500 кв. м.

26 січня 2018 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва площею 1500 кв. м. по АДРЕСА_1;

- заборони Миколаївській міській раді та її виконавчим органам приймати рішення щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 на якій розташовано спірний об'єкт незавершеного будівництва, зміни її цільового призначення;

- заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо об'єкту незавершеного будівництва площею 1500 кв. м. по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований;

- заборони Управлінню державного архітектурного-будівельного контролю Миколаївської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва (реконструкції) вказаного об'єкту незавершеного будівництва, введення його в експлуатацію.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково:

- накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва площею 1500 кв. м. по АДРЕСА_1;

- заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо об'єкту незавершеного будівництва площею 1500 кв. м. по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований.

У застосуванні інших видів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду в частині відмови у задоволені заяви про забезпечення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Ухвала в частині задоволення заяви про забезпечення позову не є предметом перевірки на її законність і обґрунтованість в апеляційному порядку на підставі ч.1.ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначеним положенням закону та роз'ясненням ухвала суду в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор заявив вимоги про визнання незаконної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 визнання недійсним договору купівлі-продажу цього об'єкту іншій особі та про його знесення.

В заяві про забезпечення позову прокурор зазначав, що ТОВ «Бузький Бульвар» за час розгляду справи, залишаючись власником об'єкту незавершеного будівництва, може здійснити дії, спрямовані на його добудову, отримавши на це від компетентних органів відповідні дозволи та узгодження, може оформити право оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, і, більше того, навіть, розпорядитись ним. Все це утруднить виконання рішення суду, у разі задоволення позову, чи, взагалі, зробить його таким, що не може бути виконаним.

Щоб уникнути цього, і слід, як на думку прокурора, застосувати, у визначеному ним обсязі, заходи забезпечення позову, які б не тільки унеможливили розпорядження об'єктом, але зробили неможливими і будь-які дії, спрямовані на його добудову та оформлення прав на земельну ділянку.

Задовольняючи заяву прокурора частково і накладаючи арешт та забороняючи органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо об'єкту незавершеного будівництва, районний суд не звернув уваги на названі вище обставини та доводи, які теж можуть утруднити в майбутньому рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, не оцінив їх, а, відповідно, і не врахував при постановлені оскарженої ухвали, хоча вони мали значення для визначення обсягу обмежень, що підлягали до застосування.

Таким чином, висновок суду, що забезпечення позову у повному обсязі не пов'язано із заявленими вимогами є помилковим, оскільки між предметом спору та заходами забезпечення позову наявний правовий зв'язок.

Негативним наслідком неналежного забезпечення позову про оспорювання права власності на незавершений об'єкт будівництва є можливість його добудови і реалізації під час вирішення спору, що призводить до затягування розгляду справи, оскільки виникає необхідність залучати до участі у справі нових власників та пред'являти додаткові позовні вимоги.

З огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення за даним позовом у разі відчуження об'єкту незавершеного будівництва чи його добудови, а також з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за цим позовом рішення, в разі задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідно вжити заходів забезпечення позову у спосіб, визначений заявником.

Обрання у такий спосіб забезпечення позову більш повно унеможливить зміну вигляду та власника спірного об'єкта незавершеного будівництва до моменту закінчення розгляду справи. А це у свою чергу відповідає меті забезпечення позову, гарантуванню виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заборонити Миколаївській міській раді (, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20) та її виконавчим органам вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою по АДРЕСА_1 на якій розташовано об'єкт незавершеного будівництва, в тому числі по зміні її цільового призначення.

Заборонити Управлінню державного архітектурного-будівельного контролю Миколаївської міської ради (, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20) здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва (реконструкції) об'єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 введення його в експлуатацію.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 21 березня 2018 року.

Головуючий: Судді: