Номер провадження: 22-ц/785/2376/18
Номер справи місцевого суду: 2-2329/11
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 березня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Кілійської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

11.02.2011 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_6, яка на день смерті проживала в АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_7, який на день смерті також проживав в АДРЕСА_2 (далі - спадковий будинок).

Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_2. Спадщину, яка залишилася після смерті батька він, як спадкоємець за законом, прийняв шляхом подачі заяви до Кілійської районної державної нотаріальної контори. На побудований житловий будинок правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності за померлими не було зроблено, Акта введення в експлуатацію та свідоцтва про право власності на житловий будинок теж не було.

При зверненні до Кілійської міської ради щодо оформлення права власності на житловий будинок позивачу було відмовлено в оформленні, оскільки власники житлового будинку за життя не оформили у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно. У зв'язку з цим, позивач просив суд встановити факт належності житлового будинку в АДРЕСА_2, - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та надвірними спорудами в АДРЕСА_2.

На призначену дату розгляду справи позивачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 22).

Справа була розглянута у відсутність відповідача - Кілійської міської ради, при заочному розгляді справи.

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного судового рішення із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

До суду апеляційної інстанції представник Кілійської міської ради не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.68).

Позивач ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції також тричі не з'явився, оскільки за місцем свого постійного проживання і реєстрації не проживає, а тимчасово проживає в АДРЕСА_1 (а.с.71-72).

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач ОСОБА_5 належним чином повідомлений про те, що в суді апеляційної інстанції слухається дана цивільна справа, за апеляційною скаргою його брата - ОСОБА_8, про що свідчить його відповідна заява про неможливість явки до суду (а.с.77).

У зв'язку з викладеними обставинами, колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність позивача ОСОБА_5 та представника Кілійської міської ради, за участю представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно, враховуючи, що батьки за життя не оформили своє право власності на спадкове майно.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, апелянт ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ОСОБА_3 (а.с.46).

На день смерті матері позивача і апелянта - ОСОБА_6 - апелянт ОСОБА_3 проживав разом з батьками у спадковому будинку, і йому було 7 років.

З цих підстав, та у відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, апелянт ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_7 прийняли спадщину, оскільки останній фактично вступив в управління спадковим майном, а ОСОБА_3 був малолітнім.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті матері, то доводи апелянта про те, що після смерті матері він фактично став власником 1/4 частини спадкового майна, а батько ОСОБА_7 - 3/4 частини, із яких 1/4 - також в порядку спадкування, на даний час не спростовані.

Виходячи з цього, на день смерті батька позивача і апелянта - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відкрилась спадщина на 3/4 частини спадкового майна.

Матеріали справи також мають докази того, що після смерті батька, апелянт ОСОБА_3 прийняв спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав і був зареєстрований за адресою спадкового будинку, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру його місця проживання, дата реєстрації 21.01.2003 року (а.с.43).

Таким чином, суду першої інстанції належало врахувати зазначені обставини і залучити до участі у справі за позовом ОСОБА_5 в якості відповідача іншого спадкоємця після смерті їх батьків - апелянта ОСОБА_3, а не Кілійську міську раду, оскільки ухваленим судовим рішенням права останньої не порушуються, а порушуються права саме апелянта ОСОБА_3

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і винести у справі постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Кілійської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Що стосується вимог апелянта про ухвалення нового рішення, яким визнати за позивачем ОСОБА_5 право власності на 3/8 частини спадкової квартири, то вони задоволенню не підлягає, так як згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки вимоги про визнання за ОСОБА_5 права власності на 3/8 частини спадкового будинку, позивачем до суду не заявлялись, крім того, позовні вимоги розглянуті до не належного відповідача, то колегія суддів позбавлена можливості визнати за позивачем право власності на 3/8 частин спадкового будинку.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги стосовно того, що позивачем при поданні позовної заяви не сплачено судовий збір, то вони є слушними, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 1018,05 грн., які він повинен був сплатити при поданні позовної заяви.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивача ОСОБА_5 на користь заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 509,03 грн. (а.с.39).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 березня 2011 року скасувати у прийняти у справі постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Кілійської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 1018,05 грн. (одна тисяча сто вісімнадцять гривень п'ять копійок).

Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 509,03 грн. (п'ятсот дев'ять гривень 03 копійки).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 12.03.2018 року

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко