АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Москаленко К.О.
№22-ц/796/2523/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

ОніщукаМ.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що Червоноградським міським судом Львівської області, Апеляційним судом Львівської області, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом постановлення незаконних ухвал по справі №2-1826/10 його було позбавлено доступу до правосуддя та порушено конституційні права, гарантовані статтями 8,40,55,56 Конституції України.

За порушені його конституційні права просив суд відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що судом не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, чи було порушено судами норми ЦПК при розгляді його позову та чи були порушені судами його конституційні права при розгляді його позову.

Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Суд не зазначив, за яким Законом і які саме докази він зобов'язаний був надати для обґрунтування моральної шкоди, яка полягала у приниженні честі, гідності та ділової репутації.

Вважає, що суд першої інстанції зобов'язаний був або захистити його конституційні права та задовольнити позов або ж вказати, що в результаті незаконних дій судів України не відбулося і не могло відбутися приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду Львівської області з позовом до Сокальського районного суду Львівської області, Управління державного казначейства у Львівській області про відшкодування 4000 грн. моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації посилаючись на те, що Сокальським районним судом йому не надано відповіді на його звернення щодо розгляду його позову; порушено термін розгляду адміністративного позову; не надано повного тексту постанови суду від 09.02.2010 року та внесено в постанову суду недостовірну інформацію щодо терміну подання заяви про її оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2010 року матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Сокальського районного суду Львівської області та Управління державного казначейства у Львівській області про відшкодування 4000 грн. моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації направлено до Червоноградського міського суду Львівської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. (а.с.7)

При постановленні даної ухвали суд керувався ст.108 ЦПК України, згідно якої підсудність цивільних справ, у яких однією із сторін є суд або суддя цього суду, визначається ухвалою судді суду вищої інстанції.

Отже, Апеляційний суд Львівської області в межах своїх повноважень визначив підсудність даної справи Червоноградському міському суду Львівської області.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28 травня 2010 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Сокальського районного суду Львівської області та Управління державного казначейства у Львівській області про відшкодування 4000 грн. моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації. (а.с.8)

Постановляючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що суд як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, котра бере участь у цивільній справі, за винятком випадків, коли суд виступає як будь-яка установа, а не орган, що здійснює правосуддя. Даний позов, не підлягає розгляду в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя. Оскарження таких дій шляхом подачі скарги, позову до іншого суду першої інстанції є порушенням принципу незалежності суддів і недопущення впливу на них.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 28 травня 2010 року залишено без змін. (а.с.9)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2011 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 28 травня 2010 року та на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2011 року відмовлено. (а.с.10)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2012 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до Сокальського районного суду Львівської області та Управління державного казначейства у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2011 року. (а.с.12-13)

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 29 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвалиЧервоноградського міського суду Львівської області від 28 травня 2010 року про відмову у відкритті провадження в справі №2-1826/10. (а.с.17)

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 вважав, що оскільки ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2010 року матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Сокальського районного суду Львівської області та Управління державного казначейства у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації направлено до Червоноградського міського суду Львівської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, то Червоноградський міський суд Львівської області від 28 травня 2010 року мав би відкрити провадження в справі. Оскільки судом було відмовлено у відкритті провадження, тобто порушено його право на доступ до правосуддя, тому йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 млн. грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу завдання моральної шкоди внаслідок постановлення неправосудних, на думку позивача, судових рішень.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід'ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України).

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Підставою для звернення до суду з даним позовом є те, що, на думку позивача, Червоноградський міський суд Львівської області від 28 травня 2010 року мав би відкрити провадження в справі, проте судом було відмовлено у відкритті провадження та порушено право ОСОБА_3 на доступ до правосуддя, тому йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 млн. грн.

Проте застосування положення частини шостої статті 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема суду, які не пов'язані із здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, що має на меті прийняття акту органом судової влади.

Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

У разі не згоди з судовим рішенням, особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, оскільки це буде порушенням принципу незалежності суддів і недопущення впливу на них.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом першої інстанції правильно враховано, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню за умови, коли такі дії або бездіяльність чи рішення суду визнано незаконними, та такі незаконні дії суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не наведено обставин в обґрунтування позову та не надано доказів протиправності діяння заподіювача шкоди, вини останнього в її заподіянні, причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та завдання моральної шкоди судовими органами при розгляді справи за його позовом до Сокальського районного суду Львівської області та Управління державного казначейства у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації ухваленими за результатами розгляду судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Враховуючи те, що під час розгляду справи не встановлено порушення прав позивача судовими рішеннями, які набрали законної сили, позивачем не доведено заподіяння будь-якої шкоди з вини судів та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діяннями судів, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук