Єдиний унікальний номер 225/422/17 Номер провадження 22-ц/775/154/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 березня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

представника відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в залі судових засідань №4 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Довженко О.В. у місті Торецьку, в справі №225/422/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Торецька державна нотаріальна контора Донецької області, про усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Торецька державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом, обґрунтовуючи своїх вимоги тим, що з 04.07.2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та проживала з ним за адресою: м. Торецьк Донецької області, провулок 4-й Гірний, буд. 30. 24.08.2016 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з будинку №30 по провулку 4-й Гірний у м. Торецьку Донецької області.

ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори за прийняттям спадщини та зясувала, що, окрім неї, із відповідною заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого ОСОБА_3

Оскільки, ОСОБА_3 фактично відмовилась від свого батька ще за його життя, зокрема, більше пяти років останнього не відвідувала, не цікавилась його здоровям та життям, свідомо ухилялась від надання померлому спадкодавцеві фізичної та матеріальної допомоги, якої той, будучи людиною похилого віку, знаходячись у безпорадному стані та тяжко хворіючи, потребував; всю необхідну допомогу, у тому числі участь у лікуванні, матеріальні витрати на лікування, готування, прання речей, догляд за господарством, витрати на поховання тощо, надавала померлому виключно ОСОБА_2, позивачка просила суд усунути відповідача від права на спадкування.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Торецька державна нотаріальна контора Донецької області, про усунення від права на спадкування за законом відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня

2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом помилково зроблений висновок про те, що померлий ОСОБА_4 не потребував сторонньої допомоги та перебував у безпорадному стані, про що свідчить медична картка, в якій зазначено, що померлий перебував на обліку з хронічними захворюваннями та стаціонарно лікувався.

Зазначає, що померлий ОСОБА_4 був хронічно хворою людиною, донька про це знала та не спілкувалася з ним і не допомагала. Тому вважає, що суд безпідставно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову та послався на те, що померлий мав здорову дружину. Проте, позивачка довго проходила курс реабілітації після перелому руки, не працює та тривалий час перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Судом також невірно зроблений висновок про те, що на момент смерті ОСОБА_4 було лише 54 року, тому він не може вважатись людиною похилого віку, оскільки згідно із законодавством України особа, яка досягла пенсійного віку вважається особою похилого віку.

Посилаючись на ст. ст. 202, 203 СК України, вважає наявним факт умисного ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги хворому батькові.

Припускає, що довідку з Центральної міської лікарні №1806/1 від 22.08.2017 року, що залучена до справи, відповідачці ОСОБА_5 видано з її слів, оскільки таку довідку можна отримати лише за наявності медичної картки, яка знаходиться у ОСОБА_2

Також зазначає, що справу судом розглянуто за відсутністю третьої особи Торецької нотаріальної контори. Нотаріус мав розяснити суду, чому у спадковій справі опинилася довідка про склад сім'ї спадкодавця.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_2 не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 250, 255).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України.

Представник третьої особи Торецької державної нотаріальної контори Донецької області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 130 ЦПК України (а.с. 252).

Відповідно до пункту 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинність з 15.12.2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся учасників справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися

на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_4 помер 24 серпня 2016 року (а.с. 12).

Після його смерті залишилася спадщина.

Згідно з довідки КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» №10 від 10.01.2017 року, будинок №30 по вулиці 4-й Гірний у місті Торецьку належить ОСОБА_4 (а.с. 179).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0442 га, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. 4-й Гірський, 30 (а.с. 206).

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 4 липня 2015 року (а.с. 13).

Відповідно до акту вуличного комітету від 19.01.2017 року, який складений на вимогу позивачки ОСОБА_2, про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 за адресою : м. Торецьк, пр. 4-й Гірний, 30, зазначено, що вона дійсно не зареєстрована, на протязі 5 років не проживала, батька ОСОБА_4 не відвідувала та не спілкувалась із ним. Участі у похованні батька не приймала, особистих речей у будинку немає (а.с. 11).

З повідомлення Державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори №169/01-09 від 10.02.2017 року видно, що після померлого 24.08.2016 року ОСОБА_4 до Торецькох державної нотаріальної контори подали заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2В, дружина померлого, та ОСОБА_3, дочка померлого, спадкова справи №48 від 15.09.2016 року (а.с. 26).

З заяви №21 від 11.01.2017 року видно, що ОСОБА_3 звернулась до Торецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 (а.с. 177).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 народилась 29 жовтня 1986 року, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 46).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали шлюб 10.10.2009 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 (а.с. 44).

З листа УПФУ в м. Дзержинську Донецької області №6726/03 від 13.07.2017 року про розмір виплат вбачається, що ОСОБА_4 перебував на обліку в УПФУ в м. Дзержинську з 08.03.2012 року та отримував пенсію за віком за списком №1, ОСОБА_2 була виплачена допомога на поховання в сумі 6980,00 грн. (а.с. 145-149).

Відповідно до довідки Центральної міської лікарні №1806/1 від 22.08.2017 року ОСОБА_4 перебував періодично на лікуванні у лікарні починаючи з 1991 року, у тому числі в останні часи: з 15.04.2014 року по 17.04.2014 року терапевтичному відділенні, діагноз: хронічна алкогольна інтоксикація. Психічні та поведінкові розлади внслідок вживання алкоголю. Стан відміни неускладнений; з 30.04.2014 року по 05.05.2014 року отримував амбулаторне лікування у лікаря-ендокринолога, діагноз: цукровий діабет, ти ІІ. Хр. панкреатит, ст. загострення. Інформація щодо групи інвалідності відсутня (а.с. 162).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Крім того, при розгляді таких справ суду належить зясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що лише при одночасному настанні наведених у ст. 1224 ЦК України обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_4, який є батьком відповідачки ОСОБА_3 (а.с. 12, 13, 46, 44).

З договору-заказу на організацію та проведення захоронення вбачається, що поховання організувала та провела дружина померлого ОСОБА_2 (а.с. 6).

З повідомлення про розмір виплат УПФУ в м. Дзержинську Донецької області №6726/03 від 13.07.2017 року видно, що ОСОБА_4 перебував на обліку в УПФУ в м. Дзержинську з 08.03.2012 року та отримував пенсію за віком за списком №1, позивачці ОСОБА_2 була виплачена допомога на його поховання в розмірі 6980,00 грн. (а.с. 145-149).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного.

Враховуючи, що ОСОБА_4 помер у віці 54 років, він не відноситься, як правильно зазначив суд першої інстанції, до категорії громадян похилого віку, оскільки він не досяг пенсійного віку у розумінні загальних правил пенсійного законодавства.

Позивачем ОСОБА_2 доказів, які б достовірно свідчили про безпорадний стан спадкодавця, не надано. Надані нею докази не можуть достеменно вказувати на безпорадний стан померлого ОСОБА_4

Посилання в апеляційній скарзі на хронічні захворювання померлого ОСОБА_4

та його перебування на обліку з періодичним стаціонарним лікуванням не дають підстав вважати, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані та потребував стороннього

догляду, оскільки сам факт хвороби не свідчить про ці обставини.

Також суду належним чином не доведено, що спадкодавець, отримуючи певний розмір пенсії, потребував допомоги саме від дочки, звертався до неї з цією вимогою, а остання мала змогу надавати таку допомогу.

Отже, враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вимога позивачки ОСОБА_2 про усунення відповідачки ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 є недоведеною та не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог.

Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, ОСОБА_2 не надано.

Що стосується доводу апеляційної скарги про розгляд справи за відсутністю третьої особи представника Торецької державної нотаріальної контори Донецької області та не наданням пояснень з приводу наявності в спадковій справі певних документів, апеляційний суд зазначає наступне.

У справах про спадкування, у тому числі у справах про усунення від спадкування, нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

На вимогу суду першої інстанції нотаріус Торецької державної нотаріальної контори Донецької області надав копію спадкової справи до майна померлого 24 серпня 2016 року ОСОБА_4, а також докладні заперечення щодо суті позовної заяви, включаючи пояснення про документальне забезпечення спадкової справи та думку щодо документального забезпечення позовної заяви (а.с. 184-186).

Тому, апеляційний суд вважає, що цей довід апеляційної скарги є безпідставним.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 березня 2018 року.

Судді: