АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2093/17 Номер провадження 22-ц/786/488/18Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.,

розглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови від 05.05.2017 року №159-КВ про звільнення його з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради за ч.2 ст. 36 КЗпП України;

- поновити його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором КП "Кременчукводоканал" починаючи з 05.05.2017 року;

- визнати таким, що укладений на невизначений строк трудовий договір з Генеральним директором КП "Кременчукводоканал" в силу положень ст. 39-1 КЗпП України;

- стягнути з відповідачів солідарно на його користь середній заробіток станом на дату прийняття судового рішення, який становить 5503 грн. 70 коп.;

- стягнути з відповідачів солідарно на його користь 100 000 грн. моральної шкоди;

- визнати протиправними і скасувати пункти 2,3,4 Розпорядження міського голови від 05.05.2017 року №158-КВ про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради;

- виключити з мотивувальної і описової частини розпорядження міського голови від 05.05.2017 року №158-КВ частину абзацу наступного змісту «проте трудова книжка стягувачем не надана до сьогоднішнього часу, що істотно ускладнює належне виконання зазначеного судового рішення в частині поновлення на роботі в повному обсязі».

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що судовим рішенням від 30.09.2016 року його було поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 26.02.2016 року на умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року. Рішення суду в цій частині допущено до негайного виконання. 05.05.2017 року міським головою м. Кременчука на виконання вказаного рішення суду було видано розпорядження № 158-КВ про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал». Але фактично його на роботі поновлено не було, сам контракт відсутній, до трудової книжки роботодавцем жодних записів не вносилося. Також міським головою цього ж дня, 05.05.2017 року, винесено ще одне розпорядження, яким його, знову звільнено з займаної посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» за п.2 ст.36 КЗпП України. Вважає, що відповідачі грубо порушують норми чинного законодавства про працю, оскільки не поновивши його на посаді належним чином міський голова м. Кременчука того ж дня незаконно видав розпорядження про його звільнення, з текстом обох розпоряджень його не ознайомлювали. Також вказує, що в силу приписів ст. 39-1 КЗпП України він є таким, що безстроково прийнятий на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал», оскільки його контракт є безстроковим. Вважає, що незаконними діями відповідачів, які нехтують його правами та порушують закон, йому завдано моральної шкоди, оскільки він відчуває постійні моральні переживання, порушено його нормальний життєвий устрій, він змушений постійно доводити свою правоту, відвідувати юристів. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у 100 000 гривень. Вважає, що оскільки порушення були допущені усіма відповідачами, середній заробіток та моральна шкода повинні стягуватися з них солідарно.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано розпорядження міського голови м.Кременчука Полтавської області від 05.05.2017 року №159-КВ, яким припинено трудовий договір у формі контракту від 09 листопада 2007 року в редакції додаткової угоди від 03 листопада 2010 року з ОСОБА_2 у звязку з закінченням цього трудового договору та звільнено ОСОБА_2 з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради.

Поновлено ОСОБА_2 з 05.05.2017 року на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради ОСОБА_2.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 84 206 грн. 61 коп.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_2 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь держави 2 122 грн. 06 коп. судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради та в частині стягнення заробітної плати в межах суми заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Кременчуцька міська рада Полтавської області подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Кременчуцька міська рада Полтавської області вказує на те, що:

- вказівка суду щодо обовязку відповідача надати можливість ОСОБА_2 фактично приступити до виконання своїх обовязків передбачених трудовим договором не містить посилань на норму закону;

- необґрунтованим є твердження суду про те, що відповідач по справі не виконав рішення суду про поновлення ОСОБА_2, оскільки розпорядження міського голови від 05.05.2017 № 158-В, виданого на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року, позивача було поновлено на посаді генерального директора та не враховано рішення Апеляційного суду Полтавської області від 26.07.2017 року, в якому зазначено про поновлення ОСОБА_2 на роботі згідно розпорядження міського голови від 05.05.2017 № 158-В.

- безпідставним є застосування судом норми ЗУ «Про виконавче провадження», враховуючи той факт, що позивачем не надано доказів того, що він звертався в установленому законом порядку до органів державної служби із заявою про примусове виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року;

- також місцевий суд безпідставно частково задовольнив вимогу позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не наведено жодних доказів, які б свідчили про спричинення йому моральної шкоди.

В свою чергу, ОСОБА_2 частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання таким, що укладений на невизначений строк трудового договору з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_2 в силу положень ст. 39 КЗпП України скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову в цій частині. Також рішення суду першої інстанції в частині суми стягнення моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу просить змінити, стягнувши в солідарному порядку з Кременчуцької міської ради Полтавської області та Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в солідарному порядку 100 00 грн. моральної шкоди та середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 84 206 грн. 61 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 просить залишити без змін.

Необхідність стягнення саме 100000 грн. моральної шкоди, ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі, мотивує тривалістю перебування у вимушеному прогулі, неодноразовим зверненням з позовом до суду про порушення його прав, що супроводжуються постійними хвилюваннями, порушенням нормального життєвого устрою та спокою.

Вимоги про визнання трудового договору таким, що укладено на невизначений строк, апелянт ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що в період з 26.02.2016 року і по даний час між ним та відповідачем існували трудові відносини, регламентовані судовими рішеннями, якими також стягувалися кошти за вимушений прогул, що свідчить про укладення трудового договору без визначення строку.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності солідарного стягнення коштів аргументовані тим, що функції розпорядника коштів місцевого бюджету Кременчуцька міська рада Полтавської області делегувала ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області, тому саме з останніх і має проводитися стягнення.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2, Кременчуцька міська рада та Управління ЖКГ ВК Кременчуцької міської ради заперечують проти задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, посилаючись на їх безпідставність.

Згідно ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга Кременчуцької міської ради Полтавської області, підлягає до задоволення., а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п 3, 4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 займав посаду генерального директора комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради з 27.12.2001 року по 23.11.2010 року.

Розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 567-Р від 23.11.2010 року на підставі заяви ОСОБА_2, останнього звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукодоканал» Кременчуцької міської ради у звязку з переходом на виборну посаду згідно п.5 ст.36 КЗпП України.

Розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №113 К від 24.11.2010 року ОСОБА_2 було призначено на посаду заступника міського голови як такого, що був затверджений на посаду міською радою та розпорядженням № 26-К від 09.02.2015 року позивача звільнено з посади заступника міського голови за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України.

21.04.2015 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду інженера управління КП «Кременчукводоканал», а з 26.05.2015 року - на посаду радника генерального директора КП «Кременчукводоканал».

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.07.2016 року, що набрало законної сили, позовну заяву ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди задоволено частково, в тому числі ОСОБА_2 з 26.02.2016 року поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал».

Відповідно до розпорядження міського голови м. Кременчука № 393 К від 07.07.2016 року, що прийняте на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.07.2016 року, поновлено ОСОБА_2 з 26.02.2016 року на посаді генерального директора комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Розпорядженням міського голови м. Кременчука від 07.07.2016 року № 394-КВ, ОСОБА_2 звільнено з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради з 07.07.2016 року у звязку з припиненням повноважень посадової особи згідно п.5 ст.41 КЗпП України.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07.12.2016 року, скасовано розпорядження міського голови м. Кременчука від 07.07.2016 року №394-КВ про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради з 07.07.2016 року, поновлено ОСОБА_2 на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області на умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради ОСОБА_2, стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 11.07.2016 року по 30.09.2016 року включно в сумі 33 022 грн. 20 коп..

На виконання вказаного останнього рішення суду, міським головою м. Кременчука 05.05.2017 року видано розпорядження № 158-КВ про поновлення ОСОБА_2 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал».

Далі, міським головою м. Кременчука цього ж дня, 05.05.2017 року, винесено ще одне розпорядження №159-КВ, яким припинено трудовий договір у формі контракту від 09 листопада 2007 року в редакції додаткової угоди від 03 листопада 2010 року з ОСОБА_2 у звязку з закінченням цього трудового договору та звільнено ОСОБА_2 з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради у відповідності до п.2 ст.36 КЗпП України.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов в частині скасування розпорядження про звільнення, місцевий суд виходив з того, що представниками відповідачів суду не надано належних доказів на підтвердження того, що на виконання рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року відбувся факт поновлення ОСОБА_2 на посаді генерального директора КП "Кременчукводоканал" та останньому забезпечено реальну можливість приступити до виконання трудових обовязків. При цьому вважав суд саме по собі видання розпорядження про поновлення позивача на роботі не достатнім для висновку про поновлення трудових правовідносин.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У п. 34 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 Верховний Суд України роз'яснив судам, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Розпорядженням міського голови від 05.05.2017 року № 158-КВ, виданого на підставі рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2016 року, ОСОБА_2 було поновлено на посаді генерального директора.

Отже, видача міським головою розпорядження про поновлення на роботі і є фактом у підтвердження поновлення ОСОБА_2 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» та виконання вказаного рішення суду.

Більше того, в рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 26.07.2017 року у справі № 537/1107/17 за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегією суддів зазначено, що «місцевим судом залишено поза увагою, що розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №158-КВ від 05 травня 2017 року ОСОБА_2 було поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради.

Разом з тим, висновок суду про те, що виконання рішення суду про поновлення на роботі мало бути забезпечене реальною можливістю приступити до виконання трудових обовязків, не містить посилань на відповідні норми матеріального права, а відтак є власним міркуванням та припущенням.

При цьому, як слідує з показів свідків, на телефонні дзвінки про необхідність зявитися до заступника міського голови з метою повідомлення позивача про його поновлення на посаді, останній не відповідав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що поновлення ОСОБА_2 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» є таким, що відбулося.

Разом з тим, колегія суддів вважає вірним, з наведенням відповідних мотивів та обґрунтувань, висновок суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову стосовно пунктів 2,3,4 розпорядження №158-кВ від 05.05.2017 року, а також виключення з мотивувальної і описової частини розпорядження частину абзацу щодо ненадання трудової книжки.

Також на думку колегії суддів подальше звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради є законним та правомірним, що вбачається з наступного.

Розглядаючи вимоги позивача про визнання трудового договору з генеральним директором КП "Кременчукводоканал" ОСОБА_2 таким, що укладений на невизначений строк, місцевий суд зазначив, що спірний контракт укладався від імені власника Кременчуцькою міською радою в особі міського голови та ОСОБА_2 на певний строк, а в подальшому додатковими угодами продовжувався строк його дії, на термін з 03.01.2011 року по 31.12.2015 року. Таким чином трудові відносини між сторонами тривали до закінчення строку дії контракту, а поновлення ОСОБА_2 відбувалося а посаді судовими рішеннями. Підстави вважати, що контракт переукладався відсутні, оскільки термін дії контракту продовжувався додатковими угодами.

З вказаного слідує, що місцевим судом зроблено висновок про те, що спірний контракт є строковим, укладений на термін з 03.01.2011 року по 31.12.2015 року, та на день розгляду справи строк його дії скінчився.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду у справі № 211/1541/16-ц (провадження 61-511св17, який постановою від 16 січня 2018 року скасував рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.07.2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області , третя особа міський голова м. Кременчука ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

При цьому, Верховний Суд виходив з того, що строк дії контракту з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» закінчився 31 грудня 2015 року та більше не продовжувався. На час звернення ОСОБА_2 із заявою від 26 лютого 2016 року до міського голови про поновлення його на роботі, посада генерального директора КП «Кременчукводоканал» не була вакантною. При цьому ОСОБА_2 з 26 травня 2015 року працював на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал».

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ч. 2 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають, і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Особливістю припинення трудових відносин у зв'язку із закінченням строку трудового договору є те, що працівник не повинен подавати відповідної заяви про звільнення, а роботодавець не зобов'язаний попереджати працівника про звільнення. Адже сторони домовилися про припинення договору заздалегідь, ще при його укладенні.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваного рішення).

Разом з тим, доводи ОСОБА_2 про те, що його звільнення не було погоджене з профспілковим органом, є безпідставними, оскільки призначення генерального директора КП «Кременчукводоканал» здійснюється на підставі прийняття міським головою відповідного розпорядження, а у відповідності до ст. 43-1 КЗпП України, не підлягає погодженню з профспілковим органом звільнення керівного працівника, який був призначений органом місцевого самоврядування.

Беручи до уваги вище встановлені факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувані розпорядження Кременчуцькою міською радою видано в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Крім того, як свідчать матеріали справи підставою для поновлення на посаді виступало також рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2016 року, яке було скасоване Постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року. Тобто приюдиційна правова основа для поновлення на посаді ОСОБА_2 відсутня.

Виходячи з викладеного, оскільки позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, є похідними від вимог про поновлення на роботі, то вони до задоволення не підлягають.

За викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга Кременчуцької міської ради Полтавської області підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пунктів 2,3,4 розпорядження про звільнення, а також виключення з мотивувальної і описової частини розпорядження частину абзацу щодо ненадання трудової книжки та визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк слід залишити без змін.

Керуючись ст.367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2017 року в частині скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, міського голови м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_3 про скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пунктів 2,3,4 розпорядження про звільнення, а також виключення з мотивувальної і описової частини розпорядження частину абзацу щодо ненадання трудової книжки та визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2018 року.