Ухвала

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 401/4779/15-ц

провадження № 61- 81 св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року, постановлене у складі колегії суддів Суржика М. М., Авраменко Т. М., Кіселика С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 2 500 доларів США зі сплатою 25% річних.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_4 зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 5 листопада 2015 року утворилась заборгованість у сумі 7 240,93 доларів США.

Так як рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2010 року стягнено з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 17 714,34 грн, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з нього заборгованість у сумі 3 466,20 доларів США як різницю між загальним боргом та сумою боргу, що стягнена рішенням від 23 вересня 2010 року.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у позові про стягнення заборгованості, суд у рішенні вказав про сплив позовної давності, оскільки строк звернення до суду за захистом порушеного цивільного права закінчився у банку 23 вересня 2015 року, а позов подано 10 грудня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 29 березня 2016 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 3 466,20 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і нарахування процентів за користування кредитом після ухвалення рішення до його фактичного виконання.

У травні 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував наслідки спливу позовної давності, залишив поза увагою подвійне стягнення з відповідача процентів за користування кредитом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд .

2 січня 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 2 500 доларів США зі сплатою 25% річних з кінцевим терміном повернення 21 вересня 2009 року.

Відповідач належним чином не виконував зобов'язань за вказаним кредитним договором, унаслідок чого в нього перед банком виникла заборгованість.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2010 року стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17 714,34 грн з яких: 13 877 грн - заборгованість за кредитом, 2 755,56 грн - заборгованість за процентами, 249,99 грн - штраф за прострочення виконання основного зобов'язання та 831,59 грн - штраф за прострочення сплати процентів.

Пунктом 5.7 договору сторони збільшили позовну давність до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки-пені, штрафів за договором до п'яти років.

Також судом першої інстанції встановлено, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 10 грудня 2015 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач просив відмовити у позові з підстав спливу позовної давності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду після спливу п'ятирічного строку позовної давності, початок якого відрахував від дати постановлення рішення про стягнення заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору та дійшов висновку, що правовідносини сторін за кредитним договором не припинені, тому боржник має сплатити проценти за користування кредитом після ухвалення рішення про стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд не застосував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс15, відповідно до якої за умови неповернення коштів за кредитним договором в належному розмірі, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 444/9519/12-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц свідчить, що касаційний суд вирішив відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс15), оскільки поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судові рішення, які є предметом перегляду у цій справі, ухвалені щодо подібних правовідносин і із застосуванням тієї ж норми права.

У пункті десятому частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту чотирнадцятого частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом десятим частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 444/9519/12-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 401/4779/15-ц.

Керуючись пунктом десятим частини першої статті 252, пунктом чотирнадцятим частини першої статті 252, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ :

Зупинити касаційне провадження у справі № 401/4779/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик