Провадження № 2з/201/79/2018
УХВАЛА

28 лютого 2018року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 березня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і витрат.

27 лютого 2018 позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд в межах ціни позову накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачам, оскільки в провадженні суду знаходиться зазначена справа та між сторонами виник спір щодо відшкодування завданої шкоди, що є значною, а тому останній вважає, що є обґрунтоване припущення того, що в разі продажу майна, яке належить відповідачам, буде утруднено або зробиться взагалі неможливим виконання рішення суду, також зазначає, що заходи забезпечення позову спрямовані, перш за все, проти несумлінних дій відповідачів, які за час розгляду справи можуть приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте надане суду клопотання не відповідає вимогам даної статті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач в ній не обґрунтовує, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний у заяві вид забезпечення позову; не зазначає обставини та не надає документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; до заяви не надано документи, які підтверджують право власності (свідоцтво про право власності чи інше), відповідачів на майно щодо якого необхідно вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути, оскільки вона була подана без додержання вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і витрат.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.С. Федоріщев