У х в а л а

15 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 509/4646/13-ц

провадження № 61-5627 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року у складі судді Кочко В. К. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Артеменка І. А., Сватаненка В. І., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з майна, яке перебуває в спільній частковій власності, та визнання права власності на майно.

Позовну заяву мотивовано тим, що 18 січня 1994 року вона за договором дарування набула право власності на 27/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідачці належить 23/50 часток вказаного будинку.

Земельна ділянка, на якій розташовано будинок, була поділена між співвласниками в натурі, при цьому їй була передана у власність земельна ділянка площею 0,1464 га з присвоєнням окремої адреси: будинок АДРЕСА_1. Також їй виданий Державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

Позивачка зазначала, що має намір виділити свою частку з будинку, який перебуває в спільній частковій власності, але відповідачка не бажає здійснити дії для оформлення відповідних документів.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просила виділити їй з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в натурі у власність в самостійний об'єкт нерухомого майна 27/50 часток, визнати за нею право власності на самостійний об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_2, припинити право спільної часткової власності позивачки та відповідачки на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 лютого 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Виділено ОСОБА_4 в натурі у власність в самостійний об'єкт нерухомого майна (в окреме домогосподарство) за адресою: АДРЕСА_2, 27/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

21 березня 2014 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що у рішенні суду від 13 лютого 2014 року не зазначено, на які саме приміщення визнано право власності позивачки.

Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Виділено ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 в натурі у власність в окремий об'єкт нерухомого майна (окреме домогосподарство) за адресою: АДРЕСА_2, 27/50 часток, які складаються з: приміщень у житловому будинку, який позначений на плані під літ. «А, А1, А2, а, а1, а2»: коридор під літ. «2-1», коридор під літ. «2-2», котельна під літ. «2-3», кухня під літ. «2-4», житлова кімната під літ. «2-5», житлова кімната під літ. «2-6», житлова кімната під літ. «2-7», веранда під літ. «2-8», житлова кімната під літ. «2-9»; господарських будівель та споруд: підвал під літ. «В», літня кухня під літ. «Г», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Е», цистерна під літ. «№ 1», ворота під літ. «№ 3».

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2, який складається в цілому з житлового будинку, позначеного на плані під літ. «А, А1, а1» загальною площею 100,6 кв. м., житловою площею 47,0 кв. м., навіс під літ. «а3» площею 5,10 кв. м., підвал під літ. «В» площею 20,10 кв. м., літня кухня під літ. «Ж» площею 86,50 кв. м., сарай під літ. «З» площею 31,40 кв. м, споруди під літ. «№ № 1, 3, 6-9, І».

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2016 року додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року залишено без змін.

21 листопада 2016 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з майна, яке перебуває в спільній частковій власності, та визнання права власності на майно призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д.Д. Луспеник

Ю. В. Черняк