Справа № 203/875/18
УХВАЛА

15 березня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальність «Естейт Селлінг», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, недійсним виникнення права власності, скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Разом з позов позивачем було подано заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування останньої позивач посилався на те, що відчуженням квартири, що є предметом іпотеки, за договором купівлі-продажу, укладеним між відповідачами, порушено права позивача та положення ст.18 ЦПК України. На теперішній час право власності на квартиру, в якій проживає сімя позивача, зареєстровано за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», а тому позивач має підстави побоюватись, що банк може розпорядитись квартирою та відчужити її на користь інших осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вимоги щодо форми та змісту заяви, встановлені ст.151 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання за заявою, враховуючи підстави та предмет заявлених позовних вимог, надані до позовної заяви докази та доводи, викладені в обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви.

Так, суд враховує, що запропонований позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді арешту квартири, що є предметом іпотеки, не є співмірним та адекватним із заявленими позивачем вимогами та не вбачає підстав вважати, що можливе відчуження відповідачем спірної квартири ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення по суті заявлених позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності.

Крім того, суд приймає до уваги надані до позовної заяви рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року за яким в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором було звернуто стягнення на належну останньому квартиру АДРЕСА_1 шляхом надання Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» права продажу предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою, з початковою ціною 606000 грн.

З наданої до позову копії оспорюваного договору купівлі-продажу від 10.10.2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальність «Естейт Селлінг», вбачається, що вказаний договір укладався банком на виконання рішення суду від 10.02.2014 року, яке набрало законної сили, та квартира була відчужена за ціною, що дорівнює початковій ціні визначеній в судовому рішенні.

В звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, як необгрунтованої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-152,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Ю.Казак