АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 564/2313/17

Провадження № 22-ц/787/397/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: ОСОБА_1 (доповідача), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

учасники справи:

позивач Управління праці та соціального захисту населення

виконавчого комітету Рівненської міської ради,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2017 року (суддя Олійник П.В.) у справі № 564/2313/17 за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Позовна заява мотивована тим, що у звязку з поданням ОСОБА_4 недостовірної інформації, що впливає на призначення йому допомоги як особі яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, виникла переплата допомоги за період з 17.11.2015 року по 29.02.2016 року в розмірі 6129,07 грн.

Просили суд стягнути з ОСОБА_4 в їхню користь суму надміру виплаченої грошової допомоги у розмірі 6129,07 грн..

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2017 року провадження у справі закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір виник між Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, яке є субєктом владних повноважень і виконує делеговані йому законом функції контролю за розподілом бюджетних коштів, спрямованих на виплату щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованих територій та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та з приводу повернення надмірно виплачених коштів такої адресної допомоги у зв"язку з чим спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

11 січня 2018 року Управлінням праці та соціального захисту населення подано апеляційну скаргу у якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену ними адресної допомоги та стягнення цієї суми з нього як недобросовісного набувача, що регулюється цивільним законодавством. Цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, тому повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав, не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і субєктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.06.2013 року у справі № 21-204а13 та від 22.09.2015 року у справі № 21-2209а15, згідно яких справи за позовами органів ПФУ до підприємств, організацій, установ про стягнення суми зайво виплачених пенсій не належать до адміністративних справ, оскільки містять вимоги про відшкодування шкоди.

Оскільки характер таких спорів є аналогічним, тому на даний спір юрисдикція адміністративних судів також не поширюється.

23 лютого 2018 року представником ОСОБА_4 ОСОБА_5 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній покликається на законність ухвали суду.

Вказує, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 26 липня 2017 року залишено без розгляду адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 6129,07 грн.

Просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду не відповідає вимогам процесуального права та матеріалам справи.

Судом встановлено, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_4 просило стягнути з нього суму надміру виплаченої грошової допомоги, на підставі положень цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства судами розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій та, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом (пп. 1, 4 ч. 17 КАС України).

Отже, з огляду на вищезазначене, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у правовідносинах, які передбачають владний вплив уповноваженого законом одного суб'єкта владних повноважень на поведінку іншого (підпорядкованого) суб'єкта, які відповідно до законодавства зобов'язані виконувати його вимоги та приписи.

Якщо ж спірні правовідносини не містять наведених вище ознак, то відсутній і публічно-правовий спір. Від справ цивільної юрисдикції адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

У даному випадку Управління, як орган виконавчої влади, не здійснював та не здійснює ніяких владних повноважень, владних управлінських функцій стосовно ОСОБА_4, публічно-правового спору між сторонами не було.

Предметом цього судового спору є стягнення виплачених державою грошових коштів, а не відносини управління, як суб'єкта владних повноважень з фізичною особою.

За змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є обєктами цивільних прав.

Отримавши грошову допомогу, ОСОБА_4 набув право власності на неї і йому, як власникові цих грошових коштів, належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_4 права власності на виплачену йому грошову допомогу (у вигляді допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг) у розмірі 6129,07 грн та стягнення цієї суми з нього, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер.

Таким чином, місцевий суд дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради правомірно звернулось до суду в порядку цивільного судочинства.

Отже, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради задовольнити.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2017 року скасувати.

Справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Судді: С.С. Шимків

ОСОБА_2

ОСОБА_3