РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12.03.2018 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Козюренко Р.С.

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою, -

встановив:

Франківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 кошти, надміру виплачені за призначеною державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сімї у сумі 35 088,30 гривень.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що до нього звернувся відповідач ОСОБА_2 із заявами від 26.11.2014, від 07.05.2015, від 12.11.2015, на підставі яких останній було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сімї на період з 01.11.2014 до 30.04.2016. В результаті проведеної позивачем перевірки встановлено, що відповідачем подано недостовірну інформацію щодо майнового стану своєї сімї, а саме крім автомобіля Фольксваген Пассат (Volkswagen Passat) не задекларувала автомобіль ГАЗ 2401, 1978 року випуску, що вплинуло на встановлення права на отримання допомоги. Таким чином, з державного бюджету відповідачу було надмірно перерахована сума державної соціальної в розмірі 35 088,30 гривень, яка на теперішній час не повернута.

В судове засідання позивач свою явку не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, між тим подав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного вирішення справи.

Відповідач відзив не подав, в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив, що в силу частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення як позивача так і відповідача про час та місце розгляду справи, забезпечивши сторонам можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства та принцип правової визначеності, поширення закріпленого в п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України загального правила про відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання учасника справи, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника (рішення у справі «Писатюк проти України»), відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснюється.

Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності в межах позовних вимог, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявами від 26.11.2014, від 07.05.2015, від 12.11.2015 про призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сімї (а.с. 3, 4, 5, 6, 7, 8), на підставі яких була призначена державна соціальна допомога з 01.11.2014 до 30.04.2016 (а.с.9-11). При зверненні відповідачем додавалась декларація про доходи та майновий стан, окремо до кожної із вказаних заяв. Заповняючи декларації, відповідачем зазначено, зокрема у розділі IV, що у власності сімї перебуває транспортний засіб Фольксваген (Volkswagen), 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3 - чоловік відповідача.

Між тим, позивачем проведено перевірку та встановлено, що при заповненні декларації про доходи і майновий стан відповідач не вказала, що у її володінні та володінні її чоловіка є два автомобілі, а саме: VOLKSWAGEN PASSAT, 1993 року випуску та ГАЗ 2401, 1978 року випуску. Зазначені обставини встановлено апеляційним судом Львівської області в постанові від 11.05.2017 у справі за позовом ОСОБА_2. до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення про припинення виплати державної допомоги малозабезпеченій сімї, у якій брали участь ті самі особи. В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» (далі - Закон № 1768-ІІІ) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону № 1768-ІІІ державна соціальна допомога не призначається у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищу є 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Разом з тим, тією ж ст. 7 Закону № 1768-ІІІ передбачено, що за наявності обставин, передбачених, зокрема, в абзаці четвертому частини першої цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у складі сім'ї є інвалід; у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років); неможливість отримання будь-яких джерел для існування, пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

На виконання Закону № 1768-ІІІ Кабінет Міністрів України постановою №250 затвердив Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, пунктом 28 якого встановлено, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи, суд вважає, що факт перебування у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї більше одного транспортного засобу згідно ст. 7 Закону № 1768-ІІІ виключає право відповідача як уповноваженого представника сім'ї на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї.

Оскільки, відповідачем при зверненні за одержанням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям вказувалась недостовірна інформація, це призвело до надміру виплаченої суми допомоги за період з 01.11.2014 до 30.04.2016 в розмірі 35 088,30 гривень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач вказала недостовірну інформацію при зверненні до позивача, у добровільному порядку надміру отримані кошти не повернула, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1600 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 12, 76-81, 141, 211, 247, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) кошти, надміру виплачені за призначеною державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сімї у розмірі 35 088 (тридцять пять тисяч вісімдесят вісім) гривень 30 копійок. Кошти підлягають сплаті на поточний рахунок 0953, одержувач управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, , банк одержувача ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, призначення Франківський район, повернення переплати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Позивач - Франківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, місцезнаходження: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85, .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Якщо відповідачу, повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, він має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розяснити, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Повне рішення суду складено 12.03.2018.

Суддя Р.С. Козюренко