У Х В А Л А

03 березня 2018 року м. Київ

Справа № 757/13461/13-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/1975/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» на рішення Печерського районного суду від 02 жовтня 2013 року, ухвалене під головуванням судді Цокол Л.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Поділено спільне майно подружжя наступним чином.

Визнано право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1, загальною площею 1 250,10 кв. м., з яких житлова площа - 34,40 кв.м. (літ. А), нежитлова площа - 908,70 кв.м. (спорудження 1-2), вартістю 15 446 8709,00 грн. Визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0504 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за ОСОБА_2

Визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану за адресою розташовану за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за ОСОБА_2

Визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0802 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за ОСОБА_2

Визнано право власності на автомобіль Лексус 1-Х 470, 2004 року випуску, № шасі (кузова) НОМЕР_4 універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_2

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3 441,00 грн.

10 січня 2018 р. ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «Фінансова Компанія «Авістар» подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

В обґрунтування скарги, посилалась на те, що оскаржуваним рішенням поділено спільне майно подружжя, що є предметом іпотеки, а саме, визнано право власності на це майно за позивачем, чим порушено права іпотекодержателя - ПАТ «КБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

Ні банк, ні його правонаступник не були залучені до участі у розгляді справи, про наявність оскаржуваного рішення скаржнику стало відомо лише 20 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8, ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 січня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

За змістом ч. 1 ст. 365 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: 1) з'ясовує питання про склад учасників судового процесу; 2) визначає характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює; 3) з'ясовує обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; 4) з'ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи; 5) вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; 6) за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; 7) за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; 8) вчиняє інші дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.

Під час вчинення відповідних підготовчих дій судом встановлено наступне.

ПАТ "КБ "Правекс-Банк", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Авістар", не брало участі у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, …, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов'язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. ст. 1, 3 ЦПК (у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваного рішення), ст.ст. 2, 4 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), ст. ст. 15, 16 ЦК, абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

В апеляційній скарзі, скаржник зазначав, що оскаржуваним рішенням поділено спільне майно подружжя, яке є предметом іпотеки, а саме визнано право власності на це майно за позивачем, чим порушено права іпотекодержателя - ПАТ «КБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», який не був залучений до участі у розгляді справи.

За змістом з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Статтею 60 СК України визначені підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна подружжя, що є об'єктом права спільної сумісної власності. Стаття 71 СК України встановлює способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 9 Закону України «Про іпотеку» установлює обмеження у правах іпотекодавця щодо розпорядження предметом іпотеки без згоди іпотекодержателя.

Положення Закону України «Про іпотеку» про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатись майном без згоди іпотекодержателя, не означає, що в судовому порядку не можна поділити майно подружжя шляхом визначення права власності на нього, оскільки право власності подружжя у рівних частках встановлюється законом, право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням майном.

Перебування спірного майна в іпотеці не порушує прав іпотекодавця ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», як правонаступника ПАТ «КБ «Правекс-Банк», оскільки, поділу підлягає майно подружжя, що також знаходиться у третіх осіб, а гарантії іпотекодержателя щодо спірного майна визначені ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року)учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

ТОВ «ФК «Авістар», як правонаступник ПАТ "КБ "Правекс-Банк", не довело та не підтвердило письмовими доказами, що ухвалене рішення стосується прав та обов'язків іпотекодержателя, та завдання цим рішенням несприятливих для нього наслідків.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не вирішував питання про права та обов'язки ТОВ «ФК «Авістар», який є правонаступником Банку, а тому воно не є особою, що має право на оскарження рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року) суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне закрити апеляційне провадження.

Керуючись ст. ст. 352, 362, 365 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), суд

У Х В А Л И В :

Закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» на рішення Печерського районного суду від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:Т.О. Невідома

Судді:Д.Р. Гаращенко А.А. Пікуль