Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 278/3302/15-ц

провадження № 61-1936св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області у складі судді Грубіяна Є. О. від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської областіу складі колегії суддів:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, від 11 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 липня 2006 року розірвано шлюб між сторонами та здійснено поділ майна, а саме: виділено ОСОБА_3 52/100 частини будинку

АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 - 48/100 частин вказаного будинку. На день звернення до суду з позовом між сторонами не досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою, площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_2 цільове призначення якої - обслуговування вказаного житлового будинку.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_1 відповідно до часток кожного.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11 серпня 2016 року, позов задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 згідно варіанта № 1 (додаток № 1) до висновку експерта від 17 березня 2016 року № 289/03-2016.

Додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року було виділено відповідну частину спірної земельної ділянки сторонам у справі із визначенням каталогу координат зовнішніх меж для забезпечення доступу до належної частини будинку, господарських будівель і споруд та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем доведено порушення її права відповідачем.

05 вересня 2016 рокуОСОБА_5 подавдо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 липня 2006 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано та здійснено поділ майна.

21 листопада 2006 року за ОСОБА_3 зареєстровано право спільної часткової власності на 52/100 частини будинку АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 06 лютого 2013 року, яке набрало законної сили, визнано незаконним рішенням Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16 вересня 1999 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею

0,25 га та скасовано державний акт, виданий на його ім'я та визнано право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1

Вказаним рішенням було встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та розміщений на спірній земельній ділянці, площею 0,25 га. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є власниками земельних ділянок, розмірами по 0,125 га.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області

від 26 травня 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,25 га та скасовано свідоцтво про право власності, видане реєстраційною службою ОСОБА_5

Встановлено, що сторони у справі домовитися щодо порядку користування спірною земельною ділянкою.

Із висновку судової земельно-технічної експертизи від 17 березня 2016 року

№ 289/03-2016 вбачається, що встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, з урахуванням часток співвласників є технічно можливим, а також запропоновано три можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Додатковим рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року було виділено відповідну частину земельної ділянки

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 із визначенням каталогу координат зовнішніх меж для забезпечення доступу до належної частини будинку, господарських будівель і споруд.

Частинами першою, третьою статті 88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина перша статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи), встановивши, що на підставі рішення апеляційного суду Житомирської області від 06 лютого 2013 року, яке набрало законної сили, сторони є власниками земельних ділянок, розмірами по 0,125 га, з урахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи

від 17 березня 2016 року № 289/03-2016 про можливість встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою за першим варіантом, з урахуванням часток співвласників, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 серпня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило