Провадження № 4-с/522/12/18
УХВАЛА

07 березня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, за участі заінтересованої особи державний виконавець Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко Валерії Олегівни, Першого Київського ВДВС мста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, боржник ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко Валерія Олегівна, щодо виконання виконавчого листа № 1522/29700/12 від 13.03.2014 року, виданого Приморським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 2221,82 грн., та моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В обґрунтування скарги зазначає, що 29.12.2014 року виконавчий лист було подано з відповідною заявою до Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області (на момент подання - Перший Київський ВДВС ОМУЮ) за місцем мешкання боржника ОСОБА_3 Виконавче провадження ВП №45971461 було відкрито відповідно до ст.ст. 17, 19, 25 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. зі змінами.

Упродовж 2015-2017 років заявник не отримала жодного процесуального документу з приводу примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси, тому вона звернулась до Київського ВДВС з заявами від 26.02.2016 р.,07.10.2016 р. та 27.04.2017р. щодо інформування про хід виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, але відповіді на його адресу не надійшло. 22.05.2017 року заявник отримала лист від 13.05.2017р. за №16565 з Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області, в якому вказується, що виконавче провадження було закрите ще в грудні 2015 року на підставі Постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015р., яка була винесена державним виконавцем Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко В.О. із супровідним листом за №16-8328-в від 28.12.2015р. за підписом начальника відділу ОСОБА_4. Також ОСОБА_2 було повідомлено, що вказана постанова разом із оригіналами виконавчих документів була надіслана на адресу: АДРЕСА_1, рекомендованим листом. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №45971461 представник заявника отримав копію постанови про повернення виконавчого документу, яка оскаржується.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві вказано відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, що стверджується актом держвиконавця, відповіддями реєструючих органів, інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Підтвердженням належної відправки копії Постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві із супровідним листом представник ДВС вважає копію реєстру з відправлення рекомендованої кореспонденції.

З даною постановою заявниця не згодна та вважає дії Державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко В.О. є протиправними. Тому просить суд визнати дії Державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко В.О. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015р. на підставі виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №1522/29700/12 від 19.12.2014 р., такими, які не відповідають Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999р. зі змінами; визнати незаконною бездіяльність Державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко В.О., що виражена в небажанні надати інформацію щодо ходу виконавчого провадження ВП №45971461, не надсиланні відповідних процесуальних документів, не проведення всіх необхідних та можливих дій для виконання судового рішення, такою, яка не відповідає Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999р. зі змінами; визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015р. ВП №45971461, винесену державним виконавцем Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко В.О.; зобовязати Державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко В.О.усунути допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999р. зі змінами шляхом скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015р., відновити виконавче провадження ВП №45971461 та невідкладно вжити всіх передбачених законом заходів для реального виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 року.

Ухвалою суду від 02.06.2017 року провадження було відкрито с. Тарасовим А.В..

Протокольною ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасовим А.В. від 29.08.2017 року було залучено боржника ОСОБА_3 для участі у розгляді скарги у якості третьої особи.

У звязку з відстороненням с. Тарасова А.В. від здійснення правосуддя скарга була повторно передана на авторозподіл та розподілена на с. Домусчі Л.В.

Протокольною ухвалою Судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. від 26.01.2018 року, враховуючи реорганізацію підрозділів ДВС в м. Одесі, до справи було залучено Перший Київський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області у якості заінтересованої особи.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Представник заявника ОСОБА_5 до суду не зявився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, доводи скарги від 29.05.2017 року підтримав та просив суд скаргу задовольнити.

Державний виконавець Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко В.О.в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена, причини неявки суду не повідомила.

Представник Першого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 (по довіреності від 05.03.2018 року) в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, заперечував проти обставин викладених у скарзі, просив в задоволені скарги відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не зявився,про час та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно дост. 448 ЦПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до ЦПК України, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

З витребуваних судоим копій матеріалів виконавчого провадження №463/6 (номер за ЄДРВП №45971461), судом встановлено, що 06.01.2015 року державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45971461 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа виконавчого листа №1522/29700/12, виданого Приморський районним судом м. Одеси 23.12.2014 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 3 221, 82 грн..

28.12.2015 року держивконавець ВДВС прийняла постанову про повернення виконавчого листа з підстав відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та іншими законами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 11 ч.1 Закону в редакції станом на час вчинення виконавчих дій).

Судом встановлено, що протягом січня 2015 року - травня 2017 року ОСОБА_2, як сторона виконавчого провадження, не отримувала жодного процесуального документа з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди. Зазначене не спростовано представника зацікавлених осіб та матеріалами виконавчого провадження.

У 2016 році, 26.02.2016 року, а потім 07.10.2016 року, а також у 2017році 27.04.2017 року стягувач ОСОБА_5 письмово зверталась до ВДВС з приводу інформування її про хід примусового виконання рішення суду.

22.05.2017 року стягувач ОСОБА_5 отримала з ВДВС лист від 13.05.2017 року №16565, яким Стягувачу повідомлялось про винесення постанови ВДВС від 28.12.2015 року про повернення виконавчого листа та її направлення на адресу ОСОБА_2 Вказаний лист є відповіддю на звернення стягувача від 27.04.2017 року.

Ксерокопія оскаржуваної постанови отримана представником Заявника 24.05.2017 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №45971461, про що свідчить відмітка в матеріалах виконавчого провадження.

Держвиконавець ВДВС, всупереч ст.31 ч.1 Закону, своєчасно, і у встановленому порядку, не надіслав до відома стягувача копію постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа, а також інші документи виконавчого провадження, які мають надсилатись супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанови про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого документа стягувачу, які повинні надсилатись рекомендованим повідомленням про вручення.

Стягувач стверджувала, що під час виконавчого провадження, в період з січня 2015 року по грудень 2015 року, держвиконавець не надіслала їй жодного процесуального документа про хід виконавчого провадження.

Твердження стягувача в цій частині, держивконавець ВДВС, всупереч ст. ст. 76-80 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростував.

Так, матеріали виконавчого провадження в копіях, які надані суду, не містять відомостей того, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження і про повернення виконавчого документа своєчасно надсилались стягувачу, тобто в січні 2015 року та в грудні 2015 року рекомендованими повідомленнями про вручення.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Також, відповідно до ч. 8 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Державний виконавець в процесі здійснення виконавчих дій має право: одержувати пояснення, довідки та інформацію, у тому числі конфіденційну , безперешкодно входити до приміщень та сховищ, які належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд цих приміщень та сховищ, накладати арешт та інші цінності боржника, звертатися до суду з поданням про розшук боржника або про прийняття вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, крім того, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, має право звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України (ст.11 п.п.3-5,15,18 Закону в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій).

Крім того, державний виконавець, у встановлені Законом строки, має проводити періодичну перевірку майнового стану боржника.

Так, перевірка щодо майнового стану боржника має проводитись не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

У подальшому, така перевірка має проводитись кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника і кожні три місяці щодо виявлення нерухомого майна та рухомого майна боржника та його майнових прав й отримання інформації про доходи боржника (ст. 52 п.8 Закону у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій).

Проте, у постанові державного виконавця не наведено жодних обставин в підтвердження свого висновку про відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, оскільки не зазначено, які саме заходи з пошуку такого майна державним виконавцем було проведено, періодичність проведення таких дій, тощо.

Матеріали справи свідчать про те, що держвиконавцеь ВДВС, під час вчинення виконавчих дій в період з січня 2015 року по грудень 2015 року, не вживав передбачених Законом заходів примусового виконання рішення і це виявилося в тому, що він несвоєчасно і не в повному обсязі вчиняв виконавчі дії, чим порушив ст. ст. 11, 52 Закону у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій.

Крім того, повноваження державного виконавця під час виконання судового рішення (виконавчого листа), відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не обмежуються зверненням стягнення на майно боржника.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що скарга стягувача на дії та бездіяльність держвиконавця ВДВС в період з січня 2015 року по грудень 2015 року є обґрунтованою та доведеною, а тому підлягає задоволенню.

У разі доведеності неправомірних дій та бездіяльності держвиконавця ВДВС, суд зобовязує цю посадову особу усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушене право заявника.

Заперечення представника ВДВС, викладені у заяві з посиланням на те, що копії постанов із супровідними листами своєчасно надсилались в січні та грудні 2015 року не заслуговують на увагу, оскільки не доведені належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обовязкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступі до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обовязковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

При цьому, слід зазначити, що виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Проте, суд вбачає, що протягом тривалого часу рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 року залишається не виконаним, також не встановлено жодних дій боржника ОСОБА_3, спрямованих на добровільне (самостійне) виконання вимог рішення суду (на спростування даних обставин суду не надано належних та допустимих доказів).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_2 яка знайшла своє підтвердження у матеріалах справи, а тому вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 124 Конституції України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 223, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451, п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) ЦПК України; ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 1, 2, 10, 13, 18, 28, 35, 36, 37, 41, 55, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, за участі заінтересованої особи державний виконавець Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко Валерії Олегівни, Першого Київського ВДВС мста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області, боржник ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дії Державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко Валерії Олегівни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015 року на підставі виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №1522/29700/12 від 19.12.2014 року такими, що не відповідають Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати незаконною бездіяльність Державного виконавця Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко Валерії Олегівни, щодо не надання інформації щодо ходу виконавчого провадження ВП №45971461, не надсиланні відповідних процесуальних документів, не проведення всіх необхідних та можливих дій для виконання судового рішення.

Визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015 року ВП №45971461, винесену державним виконавцем Київського ВДВС ГУЮ в Одеській області Єременко Валерією Олегівною.

Зобовязати державного виконавця Першого Київського ВДВС мста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області усунути допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження» шляхом скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015 року; відновити виконавче провадження ВП №45971461 та вжити всіх передбачених законом заходів для реального виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2018 року.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7