Справа № 323/2729/17
№ провадження 2/323/80/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

26.02.2018 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Щербині Л.Г. за участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 10.09.2016 року було укладено шлюб між ним та відповідачем по справі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час сторони проживають окремо, донька проживає з матірю відповідно до взаємної домовленості.

Весь час, з моменту проживання дитини з матірю, відповідач перешкоджає йому, як батьку, у спілкування та вихованні дитини, уникає зустрічей, змінила номера телефонів, не відчиняє дверей коли позивач приїжджає на побачення, знаходить відмовки, щоб не давати поспілкуватися з дитиною.

З самого моменту розлучення з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом з донькою, стосовно неможливості його нормального спілкування з донькою. Всі намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів.

Весь час позивач намагається налагодити нормальний звязок з дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати всі необхідним для нормального розвитку та становлення, але його права як батька порушені.

Позивач звернувся до Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району із відповідною заявою щодо взяття участі у вихованні доньки, яка прийняла рішення у відповідності до якого йому було рекомендовано не спілкуватись з донькою нічим не аргументуючи.

Позивач бажає постійно бачити доньку, мати можливість вільно, без участі будь-яких осіб спілкуватися з нею, вирішувати любі питання, повязані з її фізичним та духовним розвитком, підвищувати її свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати її усім необхідним та виховувати у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька.

Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою.

Позивач прохає зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкування з донькою, визначити способи його участі у вихованні в якості побачення три рази на тиждень, а саме в понеділок, четвер, суботу з 11-00 години до 16-00 години за місцем проживання чи перебування доньки або за його місцем проживання, мати спільний відпочинок 2-3 тижні літнього періоду разом з батьком, необмежене спілкування особисто, у святкові дні проводити разом з донькою, зобов»язати відповідача повідомляти про зміну місця проживання та стягнути суму сплачених судових витрат.

В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, прохає їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача з позовними вимогами не згоден в повному обсязі, прохає відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, прохають відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали та надані суду докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають з 10.09.2016 року в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-ЖС № 176147, виданого 10.09.2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.11), від якого мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 328525, виданого Хортицьким районний у м.Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану ( а.с.10).

Малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матірю ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: Запорізька область Оріхівський район смт.Комишуваха вул.Молодіжна, 39 ( а.с.76).

Відповідно до висновку Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 30.08.2017, затверджений рішенням виконавчого комітету Комишуваської селищної ради від 06.09.2017 року було недоцільно визначати місце і час зустрічей батька ОСОБА_2 з дитиною, так як він може мати негативний вплив на розвиток дитини, її фізичний та психоемоційний стан та порекомендовано звернутися до суду ( а.с.5-7).

Відповідно до медичних виписок із амбулаторної карти ОСОБА_2, на момент огляду здоровий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога ( а.с.57), але в консультативному висновку від 16.08.2017 року КУ «Запорізька міська клінічна лікарня № 10» зазначено про уникнення стресів та психоемоційних перегрузок (а.с.59).

Відповідно до характеристики за місцем проживання позивач ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони, є учасником бойових дій (а.с.8, 55), Також позитивно характеризується і відповідач по справі за місцем її роботи ( а.с.77).

Відповідачем по справі були надані відомості, про те, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами про погрози вбивством зі сторони позивача по справі на її адресу та на адресу її батьків. На даний час внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.129 КК України та проводиться досудове розслідування. Результатів по заві ОСОБА_3 на момент розгляду справи не має.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно зі ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст. 158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно зі ст. 15 цього Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Право на виховання дитини - це особисте немайнове право батьків. Воно є таким, що тісно пов'язане з особою. Батьки не можуть бути позбавлені цього права не інакше як за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, суд вважає, що позивач ОСОБА_2, як батько дитини, має право на спілкування з ним, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення часу спілкування батька з дитиною, суд перш за все виходить з інтересів саме дитини, враховує її вік, права та обов'язки батька та матері.

Незважаючи на те, що орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області надав висновок про недоцільність спілкування позивача з дитиною, оскільки ОСОБА_2 є батьком дитини, не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, має бажання та намагається приймати активну участь у житті дитини, у суду відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з дитиною, але зважаючи на малолітній вік дитини, ці побачення повинні проходити за обовязкової присутності матері дитини і на за місцем проживання дитини.

Визначений спосіб та порядок спілкування з дитиною, на думку суду, є обґрунтованим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дитини. Крім того, такий спосіб є найбільш доцільним та справедливим, в якому, на думку суду, повністю враховані в першу чергу інтереси дитини, всі докази по справі, вимоги законодавства. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьком служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

На думку суду відносини, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дитиною, які є фактично негативними, не повинні впливати на спілкування батька з дитиною, розвиток та виховання дитини, яка потребує уваги як матері, так і батька.

Дане рішення також не позбавляє сторін до дій по нормалізації відносин між ними, зокрема до вирішення питання у позасудовому порядку щодо розширення часу спілкування або визначенні інших днів для цього, можливості спілкування з дитиною поза визначений час, оскільки виконання рішення залежить лише від сторін по справі та їх волі, а також на узгодженій між сторонами території, а вразі відсутності спільної згоди, зважаючи на конфліктність стосунків сторін - на нейтральній території.

Слід зазначити, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батька у вихованні доньки, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Керуючись ст.ст.153, 157 159 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 264-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2, як батька, у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з можливістю систематичних побачень а саме: один раз на тиждень в суботу з 11-00 до 14-00 години за місцем проживання чи перебування дитини в присутності матері дитини ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 320,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : О.В.Плечищева