У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2018 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник 06.03.2018 року звернувся до суду з даною заявою та просив суд вжити заходів щодо забезпечення позову: шляхом призначення судової експертизи договорів оренди землі № 342 від 08.07.2004 року та № 353 від 19.12.2007 року та сертифікату земельного паю № КВ-0116565 площею 3,51 га, для проведення якої витребувати у відповідній райдержадміністрації оригінали вищезазначених документів; шляхом зобовязання сторін юридично пролонгувати договір оренди землі № 353 двостороннім підписанням додаткового договору про пролонгування на період до завершення судового спору; шляхом заборони відповідачам вчиняти дії відповідачам, а саме змінювати, розривати, міняти умови договору під час судового спору на період до завершення судового спору у цій справі; шляхом накладення арешту на майно та коштів на особистих рахунках кожного з відповідачів на суму 3 648 000 грн. на період до завершення судового спору у даній справі та винесення судового рішення, та заборонити відчужувати їм своє власне майно та власні грошові кошти під час судового процесу та просив розгляд заяви проводити за його участі та за участі його представника.

05.12.2017 року було подано позов ОСОБА_1 до ПОП «РАСТАВИЦЯ», директора ПОП «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_2, директора ПОП «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_3, Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Голови Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_2, про розірвання договору оренди землі, визнання рішень Трушківської сільської ради та ПОП «РАСТАВИЦЯ» незаконними та недійсними, ухвалою від 07.12.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 25.01.2018 року 14 год. 30 хв., без проведення попереднього судового засідання, адже відповідно до ч. 7 ст. 130 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час подання позову) попереднє судове засідання не є обов'язковим, а питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Встановлено, що заяву подано з порушенням вимог ч. 1ст. 151 ЦПК України.

Заявником зазначено вимоги щодо проведення судової експертизи договорів оренди землі № 342 від 08.07.2004 року та № 353 від 19.12.2007 року та сертифікату земельного паю № КВ-0116565 площею 3,51 га та витребування у відповідній райдержадміністрації оригіналів вищезазначених документів.

Однак, дане питання вирішуються судом згідно вимог ЦПК України зазначених у параграфі 6, в судовому засіданні до початку розгляду справи по суті, після зясування думки осіб, які беруть участь у справі.

Питання щодо витребування доказів у справі вирішується судом в порядку ст. 116-118 ЦПК України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобовязання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви, та повинна відповідати вимогам встановленим ст. 117 ЦПК України.

Також, відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак, заявлені вимоги позивача про витребування доказів не відповідають вимогам вказаним нормам ЦПК України.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із заяви про вжиття заходів забезпечення позову, до неї не додані жодних доказів про належність майна та коштів відповідачам, не зазначено про інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, та докази про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не зазначено відомості щодо відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Окрім цього, подана заявником заява про вжиття заходів забезпечення позову, в супереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Вимоги щодо особистої участі позивача та його представника при розгляді даної заяви не відповідають вимогам ч. 1 ст. 153 ЦПК України відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 151, 153, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя ОСОБА_4